BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2. N:O 18., 109 
endast höjer sig ett par tum. Den är tydligen en förkrympt 
lemning från forna, i klimatiskt hänseende mera lyckliga tider. 
Efter en stunds rast vid Kolbay rodde vi vidare till den: 
udde (Kap Heer), som på östra sidan begränsar Greenharbour 
och som benämts efter den berömde vetenskapsman, professor 
Herr i Zirich, som på ett så mästerligt sätt utredt den högsta 
nordens forna flora. Här hade ett sällskap af hvitfiskfångare 
slagit sig ned. Dessa berättade oss, att ett mäktigt kollager, 
som hittills undgått vår uppmärksamhet, låg blottadt vid den 
branta strandafsatsen, strax vid inloppet till Greenharbour. Stäl- 
let besöktes genast, och jag hade det nöjet att finna ej allenast 
ett ganska mäktigt och lätt tillgängligt kollager, utan äfven en 
mängd miocena växtlemningar i den omgifvande skiftern. 
Den 28:de juli afreste vi från Kap Heer och rodde till 
Kap Staratschin, hvarest jag stämt möte med Polhem, som äf- 
ven träffades på utsatt tid och ställe. Min afsigt var att genast 
resa till Belsound, men en hård S.V. vind nödgade oss att söka 
hamn i Greenharbour. Några förlista fångstmän togos här 
om "bord. 
6 Den 30:de hade vädret något lugnat sig, så att vi kunde 
ånga till Recherche-bay i Belsound, dit vi ankommo på efter- 
middagen samma dag. Strax efter det ankaret fallit, lät jag be- 
manna en af båtarna och rodde, försedd med tält och proviant 
för ett par dagar, till det ställe, der jag 1858 funnit en sandsten 
med kolbitar, i hvilka små korn af retinit funnos insprängda. 
Tiden hade då ej medgifvit en närmare undersökning af stället, 
men då allt kol, som vi dittills funnit på Spetsbergen, var mio- 
cent, antog jag, att dessa lager, som tydligen bildats senare än 
de i dem inneslutna rundade kolbitarna, skulle vara post-mio- 
cena. Jag hoppades nu på detta ställe få nyckeln till förkla- 
ringen af den märkliga klimatförändring som polartrakterna un- 
dergått sedan den tertiära tiden. Denna förhoppning uppfyldes 
visserligen icke, men jag fann i stället härstädes, just i gran- 
skapet af ankarplatsen för flera föregående vetenskapliga expe- 
ditioner, det kanske rikaste fyndstället för miocena växter 1 hela 
polarbassinen. Då jag längre fram kommer att i ett samman- 
hang lemna en framställning af Isfjordens och Belsounds geo- 
logi, vill jag här blott nämna, att klipporna vid Kap Lyell, så 
har jag benämt detta märkliga fyndställe, på en sträcka af öf- 
ver hundra meter bildar ett enda kolossalt herbarium, i hvilket 
hvarje blad talar derom, att den glacialperiod, som nu råder i 
