4 A. GOES, OM DEN S. K. »VERKLIGA» DIMORFISMEN. 
omöjliga i denna åtskilnad (Carpenter: Introduction to the 
study of Foramf. 1862, p. 165). 
För omkring 20 år sedan erhöll jag under draggningar i 
karaibiska hafvet på medelstort djup en stor mängd af en hit- 
hörande art fig. 1—3, 5, beskrifven från tertiära bildningar, 
och af en utveckling, som täflar, om ej öfverträffar, hvad man 
hittills funnit i krit- och tertiärbildningen. (Goöäs: Retic. 
rhizop. of Caribbean Sea; Kal. Sv. Vet. Ak: Hal lomnN:oras 
1882, t. 3, ff. 62—64). 
Äfven Challengers-expeditionen hemförde samma art, öfver 
hvilken BraADY gifvit vackra figurer och anmärkt den hos hit- 
hörande individer rådande dimorfismen uti sitt utmärkta, maka- 
lösa verk: Rep. on the Foramf. (dredged by H. M. 5. Challenger 
during 1873—76), 1884, t. 65 ff. 20—23; tab. 66 ff. 3—5. 
De höra alla till den af DÖRBIGNY angifna formen af 
Frondic. complanata DEFR., som han kallat Frond. alata. De 
vexla mycket i form, men den mest anmärkningsvärda vex- 
lingen består i anordningen af segmenten i deras larvstadium. 
Fig. 1—3 framställa en Flabellina-form af Frondicularia alata 
p'OrRB. med sitt, vanligen litet utvecklade, begynnelse- eller 
embryonalsegment (e) och det derpå följande ungdoms- eller 
larvstadium (1), liknande än en Cristellaria crepidula än en 
Vaginulina. Härpå följer det mera försigkomna- eller mogen- 
hetsstadiet (mm), bygdt efter samma anordning som hos Fron- 
dicularige »verzae». Fig. 6 framställer dessas anordning af seg- 
menten: från det vallista mycket stora, runda eller elläptinkd 
embryonalsegmentet (e) utgå de öfriga segmenten, stora och 
sparrformadt böjda, ridande öfver hvarandra. Den väsentliga 
skilnaden mellan de två formerna blir sålunda den, att hos 
Frondicularian är Flabellinans larvstadium liksom öfverhoppadt 
och jemte dess embryonalsegment ersatt med ett vanligen 
mycket stort sådant. Och då detta omedelbart afger segment 
tillhörande det mera utvecklade — s. k. mogenhetsstadiet — 
är det i afseende på utveckling att betrakta såsom jemnbör- 
digt med Flabellinans embryonal- och larvstadium tillsamman- 
tagna. 
Det sätt, på hvilket en Flabellina utvecklar sig ur en 
Cristellaria, synes bäst af fig. 4, framställande Flabellina rugosa 
p'OrRB. (från kritan) i dess ungdom. På den vanliga anord- 
ningen hos en Cristellaria erepidula eller Vagmulina följer ett 
sparrformadt segment, hvars ena ben motsvarar ett normalt 
