BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 15. AFD. IV. N:o 2. Y7 
seomentets utveckling, så att de minsta och svagaste låta utgå 
ett qvinqueloculint larvstadium, som ej sällan koncentrerar sig 
till triloculint, hvilket i sin tur höjer sig till biloculint mogen- 
hetsstadium. Ur det medelstarka embryonalsegmentet fram- 
går deremot vanligen triloculint larvstadium, och det starkaste, 
den egentliga megasfären, afger biloculint mogenhetsstadium. 
Det är temligen antagligt, att denna »regel» genom en mängd 
existensförhållanden skall, såsom ofvan antyddes, lida afbräck, 
och att de megasfäriska ock mikrosfäriska formerna på mång- 
faldigt sätt skola slå öfver i hvarandra. 
Den som haft tillfälle att iakttaga stora mängder af den 
i tropiska haf lefvande Orbitolites marginalis LMcK, skall snart 
urskilja två former, som i sitt embroynal- och larvstadium 
något skilja sig från hvarandra. Den ena är en microspherica, 
med ett planispiralt Peneroplis- och Orbiculinastadium "!), hvar- 
efter följa de i koncentriska ringar anordnade kamrarne. 
Den andra formen är en megaspherica, der Peneroplisstadiet 
och äfven större eller mindre delar af derutomkring liggande 
spiralformadt (h. e. Orbiculinaformadt) anordnade kamrar, är 
ersatt med ett stort embryonalsegment och ett deromkring lig- 
gande större segment (»camera ambiens»). Mera sällan får man hos 
denna art se — liksom hos Orbitolites complanata LMmck — de 
ringformadt anordnade kamrarne, utan mellanliggande spiralord- 
ning, utgå från embryonal + det reducerade larvstadiet, hvilken 
anordning hitintills ansetts såsom det för Orbitolitesslägten 
1) I förbigående , bör här påpekas det fullkomligt ologiska i att 
skilja Orbiculina från slägtet Orbitolites. Jemför man Orbiculina adunca 
F. et M. var. compressa D'ORB. med en mikrosfärisk Orbitolites marginalis 
LMCK, finner man bådas begynnelsestadium vara bildadt af en Peneroplis; 
den förra af en nautiloid, den senare af en planospiral Peneroplis; resp. 
Peneroplis proteus D'ORB. och Peneroplis planatus F. et M. var. levigatus 
KARE; eller om man så vill kalla denna form, som bildar larvstadiet i 
Orbitolites marginalis — såsom några gjort — en peneropliform Orbicu- 
lina. För öfrigt är mogenhetsstadium eller den koncentriskt anordnade 
afdelningen hos båda lika. CARPENTER har ock redan 1861 angifvit det 
oväsentliga i den uppgjorda skilnaden mellan de två slägtena (Nat. Hist. 
Rev. 1. p. 185); och prof. WILLIAMSON hade onekligen rätt, då har förde 
Orbitolites complanata LMCK och marginalis LMCK till Orbiculina; »the 
type is the same: the difference in the rate and extent of their develop- 
ment is merely one of degree». On the minute structure of the calcareous 
shells of some recent species of Foraminifera; 1850. Lond. microsc. Soc. 
transact. 3, 1851, p. 121. Det bör anmärkas, att de två nämda formerna 
af Peneroplis deremot icke af författare anses som skilda >»arter». 
Det torde här vara passande att påpeka, att MUNIER-CHALMAS er- 
inrat om, att de cyclolina miliolin&e hafva sina motsvarande spiralformade 
slägten, hvarur de utvecklats. (Bull. Soc. géol. France (3) 10, 1882, pp. 
470—472). 
