20 BOTHÉN, FÅdELFAUNAX I GÖTEBORGS- OCH BOHUSLÄN. 



Hennes ankomst om våren tycks ega rum i början af 

 april, vid hvilken tid hon förekommer allmännare än förut 

 under vintern och våren, men det har varit mig omöjligt att 

 få några bestämda data, alldenstund så många öfvervintra. 



Ängpiplärkan (Anthiis pratensis) förekommer äfvenledes 

 allmänt häckande i utmarkerna i Göteborgs omnejd. Under 

 genomflyttningarne — isynnerhet höstflyttningen — före- 

 kommer hon mycket talrikt öfverallt, såväl på fastlandet, 

 som på öarne i skärgärden. 



Hennes ankomst om våren har jag noterat: 1878 den ^Vs, 

 1880 den V-i, 1881 den ^ 4, 1882 den ^^;z, 1884 den 29/3, 1885 

 den 20/4, 1886 den 25/3, 1887 den 2^/4, 1888 den ^A, 1889 den ^i/s, 

 1890 den 23/3. 



Ar 1886 anträffades 2 exemplar så sent som den -^ii, och 

 år 1897 observerades en ängpiplärka mellan jul och nyår. 



Trädpiplärkan {Anthus arhoreus) förekommer äfven den 

 ganska allmänt häckande, såväl pä fastlandet, som på de större 

 öarne. Hon häckar i slutet af maj och början af juni, då 

 kullar på 5 ägg funnits. Heden lägges på marken vid en 

 ljungbuske, tufva eller dylikt, på någon trädbevuxen plats. 



Hennes ankomst om våren har jag noterat: 1878 den ^jä, 

 1880 den ^5, 1882 den 20/4, i883 den V^, 1884 den 28/4, 1885 

 den 26/4, 1886 den 2,5, 1887 den 1/5, 1888 den 10/5, 1889 den 28/4, 

 1890 den '»/s. 



Kornsparfven {Emherisa miliaria) förekommer numera 

 häckande, såväl på fastlandet, som på de större öarne i skär- 

 gården. Kornsparfven, hvilken såsom nämnts numera är en 

 fullkomlig stannfogel — d. v. s. här uppträdande hela året 

 rundt — har egentligen först under senare tider hit inflyttat, 

 och har denna inflyttning i sanning gått mycket sakta. 

 Första gången han här observerades, var år 1853 den 29/2 dä 

 — den sedan sa bekante jägaren — O. B. Rydholm sköt ett 

 exemplar vid Klippan i Göteborgs sydvestra utkant. Sedan 

 dess har den är för år ökats pä södra sidan om Göta elf, 

 hvilken dock länge utgjorde en skarp gräns för dess vidare 

 framträngande norrut. Först i inedio af 1880-talet lyckades 

 det mig att påträiFa något exemplar på Hisingen, ehuru jag 

 förut ständigt ifrigt sökt honom där. Egendomligt nog, har 



