BIHANG TILL K. SY. VET.-AKAD. IIANDL. BAND 28. AFD. IV. N:0 4. 21 



kornsparfven efter denna tid — eller sedan han vill en gång 

 kommit öfver elfven — spridt sig med mycket st()rre hastig- 

 liet, så att den nu som nämnts ganska allmänt förekommer, 

 såväl på Hisingen, som på de större öarne i skärgården. 



Kornsparfven s bo är anträiFadt i bönåkrar. 



Den '^2 1889 erhöll kamrer Emil Lignell ett exemplar 

 af denna art, hvilket var tecknadt på följande högst ovan- 

 liga sätt: 



Hufvudet ofvan svart med brun anstrykning, halsen, 

 ryggen och skuldrorna mycket mörkt bruna, med en längs- 

 gående svart fläck i midten af hvarje fjäder, bakre r^^ggen 

 och öfvergumpen mycket mörkt bruna utan Häckar. Öfver 

 ögonen åt sidan af nacken ett svart band. På tinningarne 

 en stor svart fläck, hakan svart ofläckad, sidorna af kroppen 

 mörkt bruna med smala mörkare streck, magen och under- 

 gumpen gråbruna med svarta fläckar. Vingar och stjärt 

 svartbruna med grå fjäderkanter. Undre stjärttackarne svarta 

 med gråbruna fjäderkanter. Undernäbbet grågult och öfver- 

 näbbet svart. Det ena benet var blekt gult, det andra var 

 af skjutet of vanför hälleden, men såret var fullkomligt läkt. 



Under snörika, stränga vintrar kommer kornsparfven 

 allmänt in i sjelfva staden, där han tillsammans med gul- 

 sparfven träget uppehåller sig vid droskstationerna, spanmåls- 

 riorna och sädesupplagen. 



Gulsparfven {Emherisa citrinella) förekommer mycket 

 allmänt, såväl häckande som öfvervintrande på fastlandet och 

 i skärgården. 



Kullar på 4 till 6 ägg äro funna den 13, 15 o. 18 maj, 

 18 juni, 19 och 26 juli. Reden lägges, såväl i mindre barr- 

 träd och hacktornsbuskar omkring » 2 meter öfver marken, 

 som äfven på sjelfva marken i gräset. Den bygges öfver- 

 vägande af strå och tagel. 



Den '^/2 1889 observerade jag j)å en af gatorna i Göteborg 

 en gulsparf med missbildadt näbb. Näbbet såg ut alldeles 

 som på en småvipa (Tringa minuta), långt och spensligt, men 

 tycktes dock vara rätt hårdt och fast, ty fogeln kunde plocka 

 och krossa frön och korn lika bra som de öfriga sparfvarne, 

 hvilket såväl jag som ett par andra personer, hvilka voro 

 i mitt sällskap, mycket tydligt kunde iakttaga, då vi en 

 lång stund stodo och betraktade honom på blott ett par tre 



