BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. IV. N:0 4. 53 



exemplar från andra orter äfven ett exemplar, som tornat 

 emot en telegraftråd och funnits dödt på Hisingen. 



Den -- 7 anträffade jag en flock pa 11 stj^cken på Hönö 

 i Göteborgs skärgård. Af dessa sköt jag en hona för min 

 samling. Jag påträffade flocken ej mindre än trenne gånger 

 under dagens lopp på alldeles samma ställe vid själfva stran- 

 den, och det var i sanning j^tterst intressant att på närmare 

 häll få iakttaga dessa för oss så sällsynta gäster. Det lyc- 

 kades mig nämligen, att vid tvenne tillfällen i skydd bakom 

 en gärdesgård krypa alldeles intill flocken, så att jag, endast 

 skiljd från dem genom själfva gärdesgården, kunde ganska 

 länge ligga och betrakta dem genom hålen mellan stenarne, 

 tills de genom någon rörelse af mig skrämdes pä flykten, då 

 jag vid sista tillfället, såsom nämnts är, sköt en af dem för 

 min samling. Den ^ lo sköts ett exemplar på Irland ur en 

 flock på K) st. — möjligen samma flock, som jag träffade 

 på Hönö. — Exemplaret, en 9- inlämnades till mig för upp- 

 stoppning. 



Den ^^10 iuköj)te Lignell för sina samlingar en c/', som 

 skjutits i närheten af Partilled. 



Den -^/'lo påträffades i närheten af Skintebo strax söder 

 om Göteborg tvenne flockar, en på 7 och en på 5 stycken. I 

 samma trakt hade kort förut en flock synts komma flygande 

 från Stora Amundön vid Askimsijorden. Den ^, 12 sägs ett en- 

 staka exemplar ä Hisingen, antagligen den siste af den invand- 

 rande flocken. 



Som af föregående synes, tycks stäpphönsen i Göteborgs- 

 trakten hafva uppehållit sig hela tiden sedan deras hitkomst 

 pa våren. Huruvida de här häckat, såsom det pä den tiden 

 påstods i en del tidningar, är naturligtvis svårt att med be- 

 stämdhet afgöra, men jag för min del tror det knappast. 

 Visserligen innehöll den af mig pä Hönö anträffade flocken 

 tre eller fyra exemplar, som sägo något mindre ut än de öf- 

 riga och som dessutom saknade de länga stjärtfjädrarne äfven- 

 som de längre vingpennorna, så att man ju möjligen kunde 

 antaga, att dessa voro ungar, men jag tror snarare, att de 

 voro fåglar, som pä grund af ruggning mistat ofvannämnda 

 och en del andra fjädrar och kanske just därför sägo mindre ut. 

 Jag anser det ej heller troligt, att ungar af stäpphönan vid 

 den tiden skulle kunnat vara sä försigkomna, då ungefär samti- 

 digt påträffade rapphönsungar knappast voro större än sparfvar. 



