BIIIAN(J TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. IV. N:0 4. 63 



Att ett och annat exemplar någon gång öfvervintrar 

 tvcks bevisas cläraf, att år 18K9 påträffades 2 enkelbeckasiner 

 — alldeles nyskjutna — pa salntorget den -\ 12, samt att år 

 1890 anträffades ett exemplar den ^/ä, h vilket med all sanno- 

 likhet varit ett öfverviutrande exemplar, alldenstund ingen 

 beckasin veterligen sedan visade sig här förrän den *'/4. 



Halfbeckasinen {Gallhiago (jallinula) är likaledes allmän 

 nnder genomliyttningarna, isynnerhet hösttiden. 



Ankomsten om våren har jag noterat: år 1886 den V^, 

 1888 den -V^, 1890 den '^/i. 



Att halfbeckasinen under blida vintrar kvarstannar i ett 

 mindre antal, bevisas dels däraf, att vintern 1877—78 påträffa- 

 des på Göteborgs salutorg nyskjutna halfbeckasiner vid flera 

 tillfällen såväl under november, som december och januari, 

 hvilka alla voro skjutna i närheten af staden och dels däraf, 

 att den ^'^/2 1885 skötos 2 stycken halfbeckasiner på Hisingen 

 och den ^^/n 1886 o exempl. likaledes på Hisingen samt den 

 2^12 1887 ett exempl. strax vid staden. 



Sandlöparen {Tringa arenaria) är en ytterst sällsynt gäst 

 i våra trakter; så sällsynt att den hittills veterligen aldrig 

 påträffats i Göteborgs- och Bohuslän mer än en enda gång, 

 nämligen den ^^/s 1896, då jag på Hönö påträffade 2 exemplar, 

 af hvilka jag sköt det ena för min samling. (Numera finnes 

 exemplaret i Göteborgs museum.) 



Professor Malm omnämner ej med ett enda ord denna 

 fågel såsom anträffad i västra Sverige, och ej heller har 

 KoLTHOFF någonsin påträffat honom här på västkusten. 



Sa mycket egendomligare förefaller då Jägmästare Holl- 

 GRENS uppgift i Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift rö- 

 rande denna fågels förekomst i Halland. Han säger: »Sand- 

 löparen (Calidris Arenaria Hlig) förekommer hösttiden allmänt 

 längs med kusten i smärre flockar. Ett exemplar, som jag har 

 uppstoppadt, sköts 4 sept. 1892.» 



Om inte detta beror på en förväxling med någon annan 

 vadareart, hvilket jag anser vara det troligaste, så måste man 

 erkänna, att det måste äga ett högst eget förhållande rum 

 med denna fågels flyttningsvägar. Med stöd först och främst 

 af sådana auktoriteter som v. Wright, Malm och Kolthofp 

 och dessutom på grund af en omkring 30-årig egen erfarenhet, 



