10 W. A. ENGHOLM. OM FÅaELLIFVET I OCH OMKR. SJÖN TÅKERN. 



bruna, nästan enfärgade; de 5 första handpennorna i spetsen 

 svarta, vid basen hvitaktiga; de öfriga vingpennorna, utom 

 de allra innersta, stjärtpennorna, vingtäckarne af l:sta ord- 

 ningen samt lillvingen askblå. Exemplaret öfverensstäramer 

 med Sv. Nilssons »Ännu äldre hane». Den ljusare kretsen 

 bakom öronöppningen är dock icke omnämnd i denna beskrif- 

 ning, ej heller har jag sett den omnämnas i någon annan. 

 På detta exemplar framträder den mycket tydligt. 



Den bruna kärrhöken har på senare tider blifvit säll- 

 syntare; den häckar fortfarande sparsamt i sjöns västra del. 



Pandion haliaetus. 



1901 2^5 såg jag vid Hassleudden en fiskgjuse tagande en 

 gädda. Det var första gången jag sett honom lyckas i sin 

 fångst; flerfaldiga gånger har jag sett honom slå bom. Då 

 han flög med gäddan i klorna, bar han den så, att hon gjorde 

 det minsta möjliga motståndet mot luften. Han höll den 

 nämligen i linie med flygriktningen med hufvudet före. Som 

 i förra af handlingen namnes, är fiskgjusen liksom fiskmåsen i 

 Tåkern endast för att proviantera; häckplatserna hafva de 

 långt aflägsna från sjön. 



Phasianus colchicus. 



1901 okt. sköts vid Flöjelviken på uppstöt från vassen en 

 ung fasan (årsunge). Detta fynd af denna i vårt land sällsynta 

 hönsfågel vid stranden af sjön Tåkern föreföll egendomligt, 

 men låter förklara sig på följande sätt: Ar 1896 gjorde näm- 

 ligen arrendatorn af kungsladugården Starby, H. v. Reedtz, 

 ett försök att förvilda eller acklimatisera fasanen. I en mindre 

 skogsäng, benämnd Rismarken, ungefär ^/2 mil från Tåkern, 

 utsläpptes detta år 10 st. hönor och 3 st. tuppar af nämnda 

 fågelart; följande år förstärktes stammen med 7 hönor och 

 4 tuppar. Rismarken har en ytvidd af omkring 160 tunnland 

 och består hufvudsakligen af tät småskog af gran, tall och 

 lärkträd; äfven förekommer busksnår af en, slån, björnhallon 

 och nypon. Ängen, som har god tillgång på vatten, är på 

 alla sidor omgifven af bördiga åkerfält. Här ha fasanerna 

 öfverlämnats totalt åt sig själfva. Vintertiden har dock 

 foder, bestående af majs, ekollon m. m., utlagts i busksnåren, 

 äfven har skogvaktaren fått stränga order att hålla efter 



