26 W. A. ENGHOLM. OM FÅGELLIFVET I OCH OMKR. SJÖN TÅKERN. 



En strandbo, som sett rörhönan på närmare håll, påstår, 

 att denna håller stjärten hopviken liksom våra tamhöns. 

 Detta sknlle jag icke hålla otroligt, tj^ på ofvannämnda ex. 

 hade stjärten benägenhet att falla så. Detta gäller äfven 

 om vattenrallen, som, enligt en uppgift, i ställningen skulle 

 likna en mindre tnjip. 



Rörhönan, som man sällan får se, annat än någon gång 

 på kvällarna, då hon flaxar öfver båtållorna eller andra öppna 

 platser i vassen, har på senare tider tilltagit vid sjön, som 

 erbjnder henne 3'pperliga nppehållsorter. Som bevis härpå 

 må anföras ett yttrande af en strandbo, för hvilken jag 

 visade ofvannämnda exemplar: »Sådana kunde jag skjuta 

 huru många som helst i fräkenmaderna hemma i Väfver- 

 sunda.» 



Fulica atra. 



1897 ^^/4. I afseende pä sothönans flyttning må anföras: 

 denna dag hittades en sothöna död vid Vadstena kloster- 

 kyrka. Den var sannolikt på flj^ttning till Tåkern och hade 

 troligen på natten flugit mot kyrkväggen. Tiden stämmer 

 med sothönans uppträdande vid sjön nämnda år. 



1898 Vs fälldes vid Gatören (Hångersudde) en sothöna, 

 hvars dräkt skilde sig från den vanliga. 



Beskrifning: $; längd 42,5 cm.; skiffersvart med inblandade 

 hvita fjädrar, i synnerhet på sidorna framför de hoplagda 

 vingarne samt på ryggen, mest på korsryggen. I sällskap 

 hade den o stycken temligen stora ungar, af hvilka en. fälldes; 

 denna hade den vanliga dräkten. Professor Sv. Nilsson talar 

 om en hvit varietet af sothöna (Fulica leucoryx), som dock 

 vid närmare undersökning befanns vara en sammansättning 

 af sothöna och snöripa; denna är emellertid fullt äkta. och 

 hade den fått lefva några veckor, hade den troligen blifvit 

 ännu hvitare, ty jag såg outvecklade hvita fjädrar, i synner- 

 het bland öfre vingtäckarne. Det preparerade skinnet finnes 

 i riksmuseum. 



1899 ^^/e. På samma plats, hvarest i fjol fälldes den 

 hvitspräckliga sothönan, säg jag denna dag ett sothönsbo på 

 land, på den s. k. Gatören. Boet hade kommit på land, till- 

 följe däraf att vattnet sjunkit i sjön. Det egendomliga med 

 detta bo var, att äggen voro lerade (belagda med gyttja), 



