BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. IV. N;0 6. 27 



hvarigenom de lingo stor likhet med själfva boets underrede, 

 och sannolikt är, att sothönan på nämnda sätt färgat äggen 

 för att dölja dem för kråkor. Aggen voro 5 till antalet, 

 som visar, att kullen blifvit starkt reducerad, och hade jag 

 stor möda att tvätta ett rent för att bestämma det. 



1900 ^^/4. Sjön var ännu till största delen isbelagd, hvilket 

 gjorde, att fåglarna hopträngdes på de öppna platserna. Nu, 

 innan de inkräktat vassarne, fick man ett ypperligt tillfälle 

 att uppskatta deras antal. Så t. ex. såg jag på afstånd 

 denna dag ett utomordentligt stort antal sothöns, dels sim- 

 mande i de öppna vakarne, dels stående på isen och på de 

 låga kullarne mellan Lindön och Hångersudde. Jag roade 

 mig med att räkna och kom till siflPran 600. hvilket är oer- 

 hördt på en så liten del af sjön. Som förut är nämndt 

 är denna fågel i starkt tilltagande, hvilket här tydligen be- 

 kräftades. 



1901 ^^'5. Ett sothönsbo vid Gatören innehöll denna 

 dag, som var torsdag, 12 ägg] 1 låg bredvid. Förra lördagen, 

 då jag likaledes inventerade detsamma, hade det endast 3. 

 Här hade sålunda en ökning skett af icke mindre än 9 ägg 

 på 5 dagar. Då det väl knappt är troligt, att honan värper 

 mer än 1 ägg på dagen, är det tydligt, att flera honor värpa 

 i samma bo. Ett ännu tydligare bevis för detta såg jag den 

 12 maj, då jag i ett bo i Källstadsvassen såg ett ägg af 

 sothöna och 3 af dopping. Då dessa ägg äro mycket olika, 

 kunde intet misstag äga rum. Det egendomliga var, att 

 doppingen tycktes råda öfver boet, som var byggdt af sot- 

 hönan, att döma däraf, att äggen voro täckta med väta blad- 

 slidor, som är karakteristiskt för doppingens bo. 



Af det anförda framgår, att sothönan frodas och till- 

 växer utomordentligt i sjön Tåkern och står utan tvifvel i 

 individantal högst af alla fågelarter därstädes. Den har en 

 synnerlig förmåga att skydda ägg och ungar liksom sig 

 själf — så t. ex. kan man aldrig förmå en sothöna att närma 

 sig eller slå till för utlagda vettar — hvilket, i förening med 

 att den just icke är föremål för jakt, förorsakar denna oer- 

 hörda tillväxt. Då det är en argsint fågel, som lefver i 

 ständig fiendskap med sina grannar både af egen art och 

 andra, lider intet tvifvel, att den genom denna oerhörda 

 ökning uttränger andra fågelarter, i synnerhet andfåglar. 



