6 G. ADLERZ, CEROPALES MACULATA. 



afsikter än voro, så hann han aldrig att sätta dem i verket, 

 innan han bortjagades af den knappt hälften så stora Frio- 

 cnemis. Iakttagelsen afbröts därigenom att en myra (Formica 

 rufa) fråntog Priocnemis hans byte, hvarefter de tre rivalerna 

 om spindelq, fortsatte i rad tätt efter hvarandra, först my- 

 ran, därefter Priocnemis, som upprepade gånger förgäfves 

 sökte återtaga sitt byte, och sist Ceropales, som ej tycktes 

 hysa några själfständiga eröfringsplaner, utan endast hoppa- 

 des på framgång ät Priocnemis. Ceropales fortfor att följa 

 efter Priocnemis., ännu sedan denne uppgifvit hoppet att återfå 

 sin spindel och begifvit sig på ny jakt. 



2. Följande år, 2o:dje juni, sågos två Ceropales-honor be- 

 vaka en Pompilus viaficus, som satt inkrupen jämte sin för- 

 lamade spindel i det täta gräset vid en vägkant. Ceropales- 

 honorna sutto på hvar sitt gräsblad, med nedåtsträpkta huf- 

 vuden och antenner riktade mot Pompilus. An den ene, än 

 den andre Ceropales sökte närma sig spindeln, men fördrefs 

 genast af den förbittrade Pompilus. Den fördrifne Ceropales 

 gjorde då några hastiga svängar med sin irrande, tvärkas- 

 tande flykt och intog därefter åter sin gamla observations- 

 plats. Pompilus å sin sida ville ej komma fram med sitt 

 byte på öppen mark, förrän de båda väktarne tröttnat på 

 att vänta och begifvit sig bort. Denna dag funnos äfven 

 hanar af Ceropales, och parningsscener utspelades. Samma 

 dag och några af de följande dagarne sågos på andra platser 

 flera Ceropales-houoY bevaka PompiJus-\ionov af samma art, 

 hvilka gräfde hålor, men ingen sågs ha tålamod nog att 

 vänta, till dess hålan blef färdig och Pompilus skulle hämta 

 sitt gömda byte. 



3. Nästa bidrag till kännedomen om Ceropales erhölls 

 9:de juli, medan jag höll pä att iakttaga en Pompilus cinc- 

 tellus, som mödosamt släpade sitt byte, en förlamad Ättid, 

 uppför en sandsluttning. Plötsligt kom en Ceropales farande 

 och slog, likt en rofFågel, ner på den lille Pompilus med sådan 

 våldsamhet, att båda steklarne jämte spindeln tumlade om 

 hvarandra. Pompilus rymde genast fältet och kom ej åter. 

 Cerojjales åter tog fatt på spindeln, hvilken han en stund 

 bearbetade med ])åde käkar och gadd, hvarefter han flög bort. 

 Spindeln rörde ännu litet pä ben och palper. Hans abdomen 

 befanns omvriden och nästan skild från cephalothorax. Något 

 ägg kunde jag ej upptäcka fästadt på honom. Han kvar- 



