14 G. ADLERZ, CEROPALES MACULATA. 



ägget kläckt, och den lilla larven stod rakt upp ur stigmat 

 med största delen af kroppen (t. o. m. 10:de segmentet). Då 

 ägget var lagdt under mina ögon 4 augusti på f. m., hade 

 embryonaltiden således i detta fall varit något kortare än 

 3 dygn. 



Fram på förmiddagen böjde larven sig ner för att äta på 

 spindeln och satt sedan i den för unga Ceropales-larver ka- 

 raktäristiska bågböjda formen, med kroppens bakända ännu 

 kvarsittande inom stigmat. Larven dog, innan han blef full- 

 växt. 



I fråga om Ceropales-ägget är det tydligt, att larvens 

 hufvud måste uppstå i den äggpol, som sist lämnar ägglägg- 

 ningsröret. I detta afseende torde Ceropales således öfver- 

 ensstämma med Odyneriderna, i hvilkas på en fin tråd upp- 

 hängda Sigg larvens hufvud anlägges i den nedåtvända, fria 

 äggpolen, livilken man väl måste tänka sig vara den som 

 sist lämnar äggläggningsröret, enär det eljes skulle bli 

 nästan omöjligt att förklara, huru tråden kunnat fästas. Hos 

 Pompilus och Sphegiderna däremot, och föröfrigt sannolikt 

 hos alla andra rofsteklar, torde förhållandet vara motsatt, ty 

 hos dem uppstår larvens hufvud i den äggpol, som är in- 

 borrad i rofvets hud, så att den späda larven med minsta 

 möjliga möda omedelbart kan börja suga sitt offers blod. 

 Att denna pol också är den, som först framträdt ur ägglägg- 

 ningsröret, förefaller ju rimligast, fastän det ej kan sägas 

 vara alldeles visst. 



12. Den 23 augusti sågos icke mindre än 4 Ceropales-honor 

 samtidigt bevaka dels en gräfvande Pompilus fumipemiis, dels 

 en helt nära därinvid också med sin håla sysselsatt Pompilus 

 niger. Ofta sågs därunder än den ene, än den andre Ceropa- 

 les krypa in bakom den gräfvande Pompilus i den senare hå- 

 lan, liksom för att se efter huru arbetet fortskred. Något 

 inkrypande baklänges, sådant Lepeletier omtalar sig ha sett, 

 ifrågakom naturligtvis ej här, och öfverhufvud taget var detta 

 den enda gång som jag sett Ceropales intränga i någon håla. 

 En Pompilus rufipes, som sökte plats för att gräfva håla, 

 strök under tiden flera gånger förbi och förföljdes därvid för 

 några ögonblick af Ceropalcs-\\cmorr\'A. Ingen af dem hade 

 emellertid tålamod nog att stanna på platsen, till dess någon 

 af dessa tre Pompilusarter fick sin håla färdig och gick för 

 att hämta sitt rof. Ur rM^j)e.s-hålan uppgräfde jag den seder- 



