16 B. G. O. FLODERUS, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SALIXFLORAN. 



upp till björkregionens öfre gräns, hvarest den gerna antasfer 

 ett mera vicljelikt utseende. Afven i barrskogens region har 

 den oftast erhållit något af fjäll-grå videnas prägel genom den 

 täta gråludenhet, som betäcker så väl bladens båda ytor som 

 årsgrenarne och knoppfjällen. På mera lågländta, skyddade 

 ställen uppträder den dock ej sällan såsom ett llere meter hösrt 

 träd, hvilket till alla delar liknar den sydsvenska formen. 



Från sina hybrider är arten jemförelsevis väl skild. Den 

 hybridicerar med *S. lanata. S. Lapponum, och S. hastata. ^) 



Salix aurita L. 



Vid Ann anträffades af denna art en orakr. 10 cm. hög 

 buske. Växtstället eger intresse såsom den sannolikt närmast 

 skogsgränsen belägna fyndort för «S. aurita. ^led undantag af 

 det fullkomligt krypande växtsättet och bladens obetydliga 

 hårighet öfverensstämmer den till alla delar med den i södra 

 Sverge allmännast förefintliga formen med korta och breda, 

 omvändt äggrunda, stipelförande blad. 



På samma ställe anträffades en äfvenledes steril form, som 

 torde böra tydas såsom hybrid mellan S. aurita och S. phyli- 

 cifolia. 



Salix lanata L. 



Denna art förekommer helst på fuktiga, men steniga ställen 

 och uppsöker med förkärlek fjällbäckarnes dalar; den uppträder 

 företrädesvis, ehuru sällan i större ymnighet. inom gråvide- 

 regionen, hvarest den såsom en småbladig, förkrympt och 

 krypande buske uppnår en ansenlig böjd öfver hafvet, täflaude 

 med aS. Lapponum i motståndskraft mot det hårda kli- 

 matet. På Areskutan, Bunnerstötarne och Syltopparue anträf- 

 fades den ännu vid 4,000 — 4,500 fots höjd öfver hafvet. Ofta 

 går den dock ned i skogsregionen, hvarvid den stundom såsom 

 en 2 — 3 meter hög buske följer fjällbäckarne långt ned i 

 barrskogen t. ex. i Mörviksdalen och vid Buunerviken. 



Arten varierar mycket, i synnerhet med hänsyn till bladens 

 storlek, form och hårighet. På Mörvikshummeln uppträder 

 den med en mängd växlande bladformer. En del här be- 

 fintliga buskar ega blad med mvcket smal bas och 2 — 3 gånger 



') Då här och i det följande uppräknas de arter, med hvilka en viss 

 art hybridiserar, gäller denna uppräkning naturligtvis endast de i ifråga- 

 varande trakter funna formerna. 



