18 B. G. O. FLOUERUS, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SALIXFLORAN. 



tillsammans med blomdelar, hörande till nyss beskrifna meta- 

 morfos-stadium) väl vitbildade, jemnt gråludna, normalt formade, 

 fröbärande kapslar, af hvilka vanligen två förekomma inom 

 samma hänge-fjäll. Härvid blifva kapselskaftens nedre del oftast 

 löst sammanvuxna. Af de mycket kortskaftade inom samma 

 hängefjäll förekommande kapslarne är den ena ofta mindre än 

 den andra, eller ock saknas den nästan fullständigt. Denna form: 

 S. glanca v. hicapsulans anträffades på Renfjället och Stor- 

 lienfjället samt flerstädes på Äreskutan. 



Vissa former af S. glauca äro föga skilda från några af 

 dess hybrider, bland hvilka isynnerhet »S. Arbuscula x glauca, 

 S. phylicifolia x glauca, S. nigricans X glauca och <S. inyrsinites 

 X glauca stundom stå mycket nära hufvudarten. 



*S. glauca hybridiserar med S. lanataf, S. hastata, S. 

 Arbuscula, S. Arbuscula — phylicifolia, S. phylicifolia, S. phyli- 

 cifolia — nigricans, S. nigricans, S. myrsinites — nigricans, S. iny- 

 sinites och S. herbacea. 



Salix Lapponuut L. 



Denna art, som med förkärlek uppsöker mossar och andra 

 vattensjuka, ofta öfversvämmade ställen,^ bildar i dessa trakter 

 hufvudmassan af gråvidena så väl i den egentliga gråvide- 

 regionen som i björk- och barrskogsregionerna samt uppnår 

 vanligen den största höjden öfver hafvet bland alla här be- 

 fintliga Salices med undantag af S. herbacea och S. polaris. 



I likhet med de öfriga gråvidena varierar S. Lapponum 

 ganska mycket i synnerhet till bladens beskaffenhet. An eger 

 den tjockt hvitludna blad, än uppträder den med å båda sidor 

 ljusgröna och nästan glatta, stora och breda blad. Detta senare 

 är fallet vid de kala, ofta öfversvämmade stränderna af Are- 

 ejön. Bladformen vexlar från smalt laucettlik med smal blad- 

 bas till nästan rund med hjärtlik bas. 



På Areskutans sydvestra sluttning anträffades i nedre 

 gråvideregionen en steril form, 5. Lapponum v. microphylla, 

 hvilkeu såsom betydligt afvikande från den i granskapet be- 

 fintliga aS. Lapponum torde förtjena att särskildt omnämnas. 

 Den uppträder såsom en liten, ytterst tätt och risigt förgrenad, 

 omkring 30 cm. hög, upprätt buske med knapt en centimeter 

 långa och endast 2 — 3 mm. breda, på båda sidor starkt ludna 

 blad. Nilrstående former anträffades ock på Renfjället samt 

 vid Storlien. 



