BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. III. N:0 1. 23 



På högsta toppen af Bimnerstöten anträffades vid nära 

 5,000 fots höjd öfver hafvet en form, h vilken genom sin ytterst 

 täta föro-rening- och endast 2 — 5 mm. långra och 1 — 2 mm. 

 breda blad lilligt erinrade om 5. serjylnjUifolia. Såsom ofvan 

 nämndt är, uppnår arten ej spetsen af Syltopparne, stundom för- 

 irrar den sig deremot, såsom vid Ann och Bunnerviken, till 

 barrskogens region, hvarvid den till alla delar liknar den i 

 gråvideregionen förekommande formen. Arten är jemförelsevis 

 konstant, dock anträffas någon gång buskar med på undersidan 

 långhåriga blad och mer än vanligt upphöjdt ådernät: S. lierha- 

 cea v. jnibescens $ (Äreskutan); stundom uppträder den med 

 gieshåriga kapslar: S. herhacea v. liehecarpa (Renfjället och 

 Stenfjället). 



aS. herbacea närmar sig dels S. j^olaris: S. j^olaris — herha- 

 cea ef, $ (Stenfjället och Bunnerfjället), dels <S. Lapponum x 

 herbacea, af hvilken vissa små glatta och sterila former äro 

 föga skilda från denna art. 



Hybridiscrar med aS. lanata, S. glauca, S. Lapponum, 

 S. hastata, S. Arbuscula, S. jyhi/Hcifolia, S. myrsinites, S. j^olaris 

 och S. reticulata. 



Sali.x polaris Wg. 



Blott sparsamt förekommer arten i dessa fjälltrakter och 

 vanligen endast på de högre fjällen i öfre gråvideregionen 

 och ofvanför densamma. Den har anträffats pä Storlienfjället 

 och i fjälltrakten vid SkvTrudalsporten, på Stenfjället, Bunner- 

 fjällen, Bunnerstötarna, Hårdeggen och Renfjället. Den sist- 

 nämnda lokalen är särskildt anmärkningsvärd, enär fjället npp- 

 når en jemförelsevis ringa höjd (föga mer än 3,500 fot) samt 

 eger ett från högre fjäll ganska isoleradt läge. Den växte här 

 på ett mycket inskränkt område i öfre gråvideregionen på 

 fjällets norra sluttning; derstädes anträffades endast frodiga 

 honbuskar med starkt fröfylda kapslar. 



S. polaris visar ej sällan öfvergångsformer till S. herbacea, 

 S. herhacea— polaris 9, såsom på Bunnerfjället. 



Hybridiscrar med »S. herhacea. 



SalLt reticulata L. 



Denna art är den mest konstanta bland fjällvidena och 

 förekommer ganska allmänt, gerna uppsökande jemförelsevis 

 torra ställen, oftast i björk- och nedre gråvideregionen; mera 



