BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. III. N:0 1. 25 



form gerna eger utpräglad karakter af endast den ena hufvud- 

 arten, under det att densamma af den andra ofta lånar blott den 

 yttre habitus jemte mer eller mindre oväsentliga karakterer. 

 Att allvarsamma anmärkningar kunna göras mot befogenheten 

 af att på grund af ofvannämnda förhållanden draga bestämda 

 slutsatser, ligger i öppen dag, dock torde man, åtminstone då 

 flere af dessa omständigheter samstämmigt visa åt ett visst 

 håll, i många fall kunna våga göra en sannolikhets-slutsats 

 rörande en intermediär forms natur. 



Dylika svårt utredda mellanformer bildas mellan följande 

 fyra par mycket närstående arter: S. Arhuscula och phylici- 

 folia, S. phr/Jicifolia och tiigricans. S. nigricans och inyrsinites 

 samt 5. lierbacea och polaris. 



En annan svårighet, som möter vid bestämmande af vissa 

 »Sa/^c^■-hybrider, är den, att hybriden i flera fall bildar en 

 oaf bruten serie af former, som sammanbinda densamma med 

 den ena eller båda hufvudarterna. Dessa seriers bildande 

 torde väl, åtminstone der de båda hufvudarterna äro mindre 

 närslägtadc, naturligast kunna förklaras så, att, sedan först 

 en hybrid bildats mellan de båda hufvudarterna, denna i sin 

 ordning hybridiserar med den ena eller den andra af dessa, 

 hvarvid de nybildade hybriderna i öfvervägande grad böra er- 

 hålla karakterer af den art, som tvänne gånger medverkat 

 vid hybridiseringen. Derigenom att dylika hybrider af andra 

 ordningen på nytt hybridisera med den hufvudart, hvilken de 

 stå närmast, bör en serie former uppstå, i hvilken man slut- 

 ligen ej kan särskilja, hvad som bör betraktas såsom hybrid 

 eller hufvudart. Biand hybrider, som på detta sätt utan be- 

 stämd gräns närma sig båda hufvudarterna, märkas isynnerhet 

 följande: S. lanata X hastata, S. glauca x nigricans, S. glauca 

 X phglicifolia, S. glauca x myrsinites och <S. Lapponum x 

 Arhuscula. 



Liknande öfvergångserier bildas ock mellan de ofvan upp- 

 räknade, närslägtade arterna: S. Arhuscula och phylicifolia, 

 S. phylicifolia och nigricans, S. nigiicans och myrsinites samt 

 S. herbacea och polaris, hvarvid, såsom redan framhållits, stora 

 svårigheter möta att bestämma, hvilka former böra betraktas 

 såsom bildade på sexuei väg. 



Afvenledes är det ganska vanskligt att bestämma de hittills 

 mycket litet studerade trippelhybriderna. Här gäller det att 

 uppspåra tydliga karakterer från trenne hufvudarter, af hvilka 



