BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAND 17. AFD. III. S:0 1. 29 



en intermediär form mellan S. caprea och S. hastata, livilkeu 

 måste tolkas såsom hybrid mellan dessa arter. 



Knapt en half meter hög, nedtryckt, utgrenad buske med 

 mörkbruna, temligen späda, icke knotiga stammar och med 

 vanligen späda, långt utdragna, upprätta, nästan svarta, å 

 nedre delen glest, mot toppen oftast tätare gråludna årsgrenar 

 och ljusbruna, gråludna knoppfjäll. Stipler breda, ända till 

 en centimeter långa, njurformiga — hj ärtlika med sneda, ut- 

 dragna spetsar. Bladen något tunna ocli veka, 3 — 7 cm. långa 

 2 — 4,5 cm. breda, ovalt lancettlika — nästan hj ärtlika med van- 

 ligen något utdragna, snedvikta spetsar. Bladbasen oftast 

 mycket bred, på några blad t. o. m. hjärtlik. Bladkanten hel- 

 bräddad — glest sågad, svagt vågbräddad — slät. Bladens 

 mörkgröna, matta öfversida är mycket glest — tätt korthårig. 

 Undersidan är på de flesta bladen gråaktig, tätt, men kort, grå- 

 luden samt visar, åtminstone i närheten af den öfver ytan 

 starkt framträdande, grofva medelnerven, ett upphöjdt, gul- 

 aktigt nätverk. Ett mindre antal tunnare och tydligt sågade 

 blad äro nästan glatta med slät, blekt blågrön undersida, för- 

 sedd med ett icke upphöjdt gulgrönt — mörkgrönt, finare 

 ådernät. De yngre, ännu ej fullständigt utvecklade bladen äro 

 rodnade, på båda sidor starkt grå — hvitludna med tätaste hårig- 

 heten såsom hos S. coprea öfvervägande förlagd mot basen, der 

 den i synnerhet är hopad längs de gröfre nervernas baksida. 



Ehuru af denna form anträffades blott en enda steril buske, 

 torde dess hybrida natur vara fullt oomtvistlig, enär den före- 

 ter otvetydiga karakterer, lånade från båda hufvudarterna, så- 

 väl från den till årsgrenar och blad tjockt gråludna 

 fjällformen af *S. caprea, som från den på fjällen mindre 

 allmänna formen af S. hastata, a suhsylvatica Ands. 



Karakterer, härstammande från S. capyrea äro : 



de uprätta, isynnerhet mot toppen gråludna årsgrenarne, de 

 ljusa, gråludna knoppfjällen; bladens storlek, snedvridna spets 

 och oftast helbräddade, vågbräddade kant; undersidans öfver 

 ytan delvis starkt upphöjda nerver; bladens ludenhet samt be- 

 skaffenheten af de yngre bladen, som till förvexling likna blad 

 af några på samma ställe insamlade exemplar af -S. caprea. 



Karakterer, lånade af S. hastata äro: 



det nedtryckta växtsättet; de späda, svarta grenarne, 

 stiplernas form och storlek; de relativt tunna, mycket breda 

 — nästan hjärtlika, stundom tydligt sågade bladen, hvilka i 



