OZ B. G. O. FLODERUS, BIDRAG TILL KÄNXEDOMEX OM SALIXFLORAN. 



med tunna, på båda sidor lifligt gröna, 1 — 1,5 cm. långa och 

 0,5 — 1 cm. breda blad, försedda med mycket glesa, långa och 

 gula här samt bred bas, stora stipler och ytterst korta 

 bladskaft. 



På Areskutans sydvestra sluttning påträffades i närheten 

 af flera bred- och storbladiga former af S. lanata x hastata en 

 individ af S. lanata X hastata (i alpestris (^A7ids.) ^, i hvilken 

 den på fjällen allmänna *S. hastata /? alpestris Ands. ingick 

 med öfvervägande karakterer. Den fullständigt krypande 

 busken egde föga mer än 1 cm. långa, smalt lancettlika blad 

 med smal bladbas; inga stipler; korta och smala hängen med 

 glest sittande, icke utspärrade, små och smala kapslar med 

 föga utdraget stift och 2 — 4-klufvet märke. Af 5. lanata 

 egde den tjocka, glest håriga, helbräddade blad och långhåriga 

 hängefjäll. 



Salia; lanata X herbacea 9- 



Funnen på Areskutan, vid Skurudalsporten (?), på Hård- 

 ecrqren, Bunnerstötarne och Snasahöwen. 



Denna hybrid hörer till de mera sparsamt förekommande 

 och uppträder så väl i öfre gråvideregionen, såsom på Bunner- 

 stötarne, Hårdeggen och Areskutan, som i nedre gråvideregio- 

 nen, såsom på Areskutan, Snasahögen samt vid Skurudals- 

 porten. 



Ehuru den varierar i ej obetydlig grad till såväl blad- 

 som blomdelar, är den en af de lättast urskiljbara SaliJi'- 

 hybriderna. 



Liten, krypande eller nästan upprätt, 10 — 15 cm. hög, 

 knotig buske med bruna stammar och de sista årens ji^renar 

 glest gråludna med ofta qvarsittande, bruna, glatta knoppfiäll 

 och ofta tydligt utvecklade stipler. Bladformen vanligen nästan 

 rund, mer sällan ovalt lancettlik, basen oftast mycket bred. 

 spetsen i allmänhet afrundad eller t. o. m. intryckt, mera 

 sällan något utdragen. Bladkanten hvasst sågad — fullkomligt 

 helbräddad, ej tillbakaviken. De tjocka — tunna bladen ega 

 en längd af 1 — 3 cm. och en bredd af I — 2 cm. Bladens 

 undre sida visar ett karakteristiskt rutigt, ofvan ytan föga 

 framträdande, ofta rödaktigt ådernät samt beklädas af vanligen 

 sparsamma, ofta i spetsen och bladkanterna tydligt fram- 

 trädande, långa, hvita — guldgula hår. Ofversidan är matt, 

 mörkgrön — grågrön, mer eller mindre glest hvithårig. Hän- 



