BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. III. N:0 1. 37 



Omkr. 0,5 — 1 meter hög buske med mörkbruna, glänsande 

 grenar och gr.Uudna årsskott. De efter torkning starkt svart- 

 nade bladen äggrundt lancettlika med smal bas och vanligen 

 något utdragen, snedviken spets; bladkanten hvasst tandad — 

 nästan helbräddad. Bladens öfversida glänsande mörkgrön 

 med efter torkning upphöjdt ådernät, glatta — glest gråludna; 

 undersidan jämnt gråluden — stundom nästan glatt, gråaktig 

 — blekt blågrön med upphöjda hufvudnerver och glest, mörkt 

 ådernät. Hängena omkr. 2 — 3 cm. långa på utdragna, med 

 2 — 3 väl utvecklade stödjeblad försedda skaft; hängefjällen 

 bruna, trubbiga, tätt gråludna; kapslarne helt och hållet eller 

 endast mot spetsen gråludna, trubbiga; stiftet ungefär af det 

 oftast djupt 4-klufna märkets längd. 



Hybriden öfverensstämmer närmast med S. myrsinites X 

 glauca, från hvilken den skiljer sig genom vida resligare, min- 

 dre knotigt växtsätt, längre, oftast tunnare, vid torkning star- 

 kare svartnande, med snedvikta spetsar försedda, mera glest 

 nätådriga blad. Genom dessa karakterer närmar den sig S. 

 nigricans X glauca. 



I granskapet af detta vide anträffades talrika individer af 

 S. myrsinites — nigricans, hvaremot S. nigricans förekom ytterst 

 sparsamt. 



Salix glauca X myrsinites c/', $. 



Förekommer på Äreskutan, Reufjället, Storlienfiället, Sten- 

 fjället, Bunnerstötarne och Sylfjället. 



Denna hybrid, som är en af de mindre sällsynta, sedan 

 längre tid tillbaka kända *Sa/e>-hybriderna, uppträder oftast i 

 nedre gråvideregionen, mindre ofta i björkregionen, helst på 

 sänka fjällsluttningar eller vid stränderna af fjällbäckar. Den 

 öfvergår utan bestämd gräns i båda hufvudarterna; i synner- 

 het anträffas ofta (på Äreskutan och Renfjället) former, som 

 stå mycket nära »S. glauca, från hvilken de stundom blott 

 skiljas genom bladens trots den ofta rikliga hårbeklädnaden 

 mörkgrönt glänsande öfversida, som efter torkning gerna visar 

 ett upphöjdt ådernät. Dessa karakterer tyckas vara de. som 

 /S. myrsinites längst bibehåller vid uppblandning med andra 

 arter. — Hos de former åter, som närma sig »S. myrsinites, 

 svnas S. glauca^s tjockt hvitulliga, trubbiga kapslar vara den 

 sist försvinnande karakteren af denna art. 



Androgyna former anträffas någon gång såsom på Äreskutan. 



