42 B. G. o. FLODERUS, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SALIXFLORAN, 



pä Bunnerstötarne och Snasahögarne jemte krinorliaorande 

 trakter. 



Hybriden har länge innefattats i .S. ovata Ser., af hvilker 

 den utgjort hufvudbeståndsdelen. Bland öfriga lierhacec 

 hybrider öfverensstämmer den närmast med S. glauca X her- 

 hacea. Vid särskiljande af dessa två hybrider tala för S. Lap- 

 ponums deltagande i hybrid-bildningen (förutom förekomsten 

 i öfre gråvideregionen) följande karakterer: glatta grenar; på 

 öfversidan glattare och på undersidan till följd af nervernas 

 starkare framträdande skrynkligare och med mera hvitaktio- 

 ludenhet försedda blad med tillbakavikna kanter, utdragen 

 spets och största bredden förlagd närmare basen, som ofta 

 är mycket bred; mörkare hängefjäll, spetsigare kapslar, 

 längre stift och trådlikt 2-deladt eller nästan helt märke. 

 Som dock alla dessa karakterer endast äro relativa och sällan 

 förefinnas samtidigt blir bestämmandet af en del bland dessa 

 former (såsom redan under S. glauca x herhacea anförts) 

 mycket vanskligt. 



Hybriden varierar mycket och till alla delar. Så växlar den 

 från en 2 — 5 cm. hög, fullkomligt krypande, späd eller knotig 

 buske till ett hälft upprätt 20 — 30 cm. högt vide med kraftiga, 

 utdragna stammar; bladen äro 1 — 4 cm. långa och 0,5 — 2 cm. 

 breda, tunna — tjocka, läderartade, smalt lancettlika — nästan 

 cirkelrunda med afrundad — långt utdragen spets, hvasst sågade 

 — (sällan) fullkomligt helbräddade med slät eller tillbakaviken 

 kant, än på båda sidor fullkomligt glatta, än på båda sidor tätt 

 hvitulliga; undersidorna än släta, än skrynklade af starkt fram- 

 trädande nerver. Hanhängen än korta, täta med starkt ludna 

 hängefjäll, än smala, utdragna, glesa med föga håriga hänge- 

 fjäll. Honhängena än mycket korta, klotformiga, än utdragna, 

 ända till 3 cm. låuga; hängefjällen ljusbruna — nästan svarta, 

 trubbiga — otydligt spetsade; kapslarne tjockt gråludna — 

 gröna och fullkomligt glatta; stiftet kort — långt utdraget; 

 märket nästan helt — djupt deladt i tvänne trådfina fiikar. 



S. Lappoman X herhacea är trots sin rikliga variation, en 

 (oafsedt dess nära slägtskap med S. glauca X herhacea) tem- 

 ligen lätt urskiljbar hybrid, som endast sällan till alla delar i 

 högre grad närmar sig någon af hufvud arterna. Från de 

 trippelhybrider, som denna allmänt och ymnigt förekommande 

 hybrid bör framför andra vara i tillfälle att bilda, skiljes det 

 ofta endast med svårighet. Några af de mera påtagliga af 



