BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 20. AFD. 111. N:0 3. 11 



rikt försedt med element, som ha lignin i sina väggar, så 

 utgöres strängen nu sä godt som uteslutande af element med 

 förvedade väggar. En dylik kraftig utbildning hos sträng- 

 väfnaden förekommer blott i kronans nedre, förtjockade del; 

 i dess öfre partier, som ej undergå någon förändring, utan 

 äro bygda på samma sätt som under blomstadiet, ha kärl- 

 strängarne samma obetydliga styrka som förut. Hvad här 

 sagts, gäller blott om strängarne i den yttre kransen d. v. s. 

 ledningssträngarne för kronan. De, som höra till ståndarne 

 och bilda den inre kransen, äro liksom förut obetydligt ut- 

 vecklade. Och endast uti deras kärls väggar uppträder ved- 

 substans. De tyckas till och med nu vara stadda i ett upp- 

 lösningstillstånd, ty strängens kärl ha mycket löst eller ock 

 intet sammanhang sinsemellan, ja det kan hända, att i strän- 

 gens midt uppträder en hålighet, som i sin omkrets begränsas 

 af dennes kärl. 



De förändringar, som stiftet undergått efter poUinationens 

 slut, äro af mindre betydenhet. Cellerna i de väfnader, 

 hvaraf det uppbygges, ha endast obetydligt tilltagit i volym, 

 men deremot i det närmaste tömts på sitt korniga innehåll. 

 Endast stiftets nedre parti, som gränsar till fruktens spets, 

 har förändrats i någon större mån, ty dess celler hafva fått 

 fasta, porösa och förvedade väggar. Dylika celler bilda å 

 ett längdsnitt ett bälte, som sträcker sig tvärsöfver stiftets 

 basdel, men ej uppnår någon betydlig höjd. Denna uppgår 

 till ungefär 200 /.i. 



För jemförelses skull följer nu en beskrifning på bygg- 

 naden af kronan hos de 9-blommor, som ha sin plats i blom- 

 korgens kant, oaktadt de ej undergå någon nämnvärd för- 

 ändring, utan alltjemt qvarstå på samma utvecklingshöjd, 

 under det att kronan hos korgens öfriga blommor fortsätter 

 sin utveckling ända till fruktmognaden, något, som redan 

 förut framställts. 



Snitt 4 eller tvärsnitt genom nedre delen af kronan 

 hos en kantblomma (blomstadium). Fig. 11 och 12. Afven 

 här har kronan i genomskärning formen af en ring, hvilken 

 såsom i föregående fall ej har samma bredd öfverallt, ty 

 denna uppgår på ringens smalaste ställe till ungefär 110 /n, 

 på dess bredaste till omkring 180 ju. 



Den anatomiska byggnaden är temligen enformig. Cel- 

 lerna, som bilda kronans yttre epidermis. hafva ganska fasta 



