BIHANG TILL K. 8V. VET.-AKAD. HANDL. BAND 20. AFD. III. N:0 3. 41 



nedre del som ä sin halfva höjd genomdraget af baststrängar, 

 hvilket ej var fallet under blomstadiet. 



Om vi nu öfvergå till en undersökning af bladets sär- 

 skilda väfnader. så befinnes det, att epidermiscellerna i all- 

 mänhet ha en tangential utsträckning å tvärsnittet. Under 

 blomstadiet var denna dorsiventral. Deras volym är något 

 större (dimensionerna föi' den yttre epidermisväfnadens celler 

 äro härstädes 36x37 u i medeltal, för den inres 40x50 (.i), 

 men tjockleken hos deras väggar ungefär densamma som 

 förut. 



Grundväfnadens celler, som i närheten af den vinkel, som 

 biklas af de båda bladhälfterna, uppträda med 6 — 7 lager i 

 dorsiventral riktning, ha en storlek af omkring 55x58 u och 

 väggar med omkring 2.5 u:s tjocklek. 



Baststrängarne äro något kraftigare än i bladets basdel, 

 men ha för öfrigt samma beskalFenhet och uppträda såsom i 

 den till ett antal af 10 — 11 i hvardera bladhalfvan. 



Kärlsträiigarnes byggnad är fastare än förut, i det att 

 bastceller, förenade till mindre grupper, förekomma här och 

 der på deras hadromsida. Den mediana strängen har samma 

 kraftiga utbildning som i bladets basdel. 



De yttre epidermiscellerna hafva såsom under blomstadiet 

 ett svartfärgadt innehåll inom den del af bladet, som omsluter 

 den mediana kärlsträngen. 



Snitt 12 eller tvärsnitt genom den öfre delen af ett disk- 

 blommornas skärmblad på fruktstadiet (fig. 48). Bladets öfre 

 del är äfven nu liksom under blomstadiet utmärkt genom en 

 mycket fast byggnad, som ej framkallas derigenom, att spe- 

 ciellt mekaniska väfnader uppträda i större mängd, ty nu 

 liksom under pollinationen är l)aststrängarnes antal i denna 

 del af bladet obetydligt (endast 2 i hvardera sidohälften), utan 

 den framkommer huf vudsakligen genom en förändring af grund- 

 väfnadens beskaffenhet. Denna är icke längre, ej ens till en 

 del såsom å halfva bladhöjden, spongiös, utan består af tätt- 

 ställda celler med fasta väggar. Dessa äro ock förvedade 

 hos det stora flertalet af väfnadens celler, nemligen hos dem, 

 som ligga omkring en baststräng eller ett kärlknippe, hvar- 

 ifrån de utstråla såsom från en medelpunkt (se fig. 48). 

 Lignin uppträder dessutom i baststrängarne, i det mediana 

 kärlknippets hela xylemdel, i yttersidans epidermis; ja äfven 

 ett stycke af insidans epidermis består af celler med tor- 



