44 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



samt kantblommorna och den öfre smalare delen af de cen- 

 trala blommorna hos Xeranfhemum ha en nästan cirkelrund 

 omkrets. Kronrörets tillplattning torde bero på det starka 

 tryck, som blommorna i följd af sin täta anhopning ntöfva 

 på hvarandra, så isynnerhet hos //. annuus och Xeranthenmm, 

 i hvilket senare slägte de centrala blommornas nedre del har 

 en mycket större volym än den öfre delen. Afplattningen 

 hos Chrysanthemums strålblommor torde deremot kunna för- 

 klaras genom deras öfvervägande utsträckning ät en sida. 

 Kronans mäktighet är mycket olika på skilda ställen, från 

 att i sin basdel utgöras af flera cell-lager i radial riktning, 

 uppbygges den i sin öfre del af ett fåtal sådana, ja dessas 

 antal kan derstädes nedgå så långt, att den blott består af 

 tvenne läger epidermisceller ut(jm der kärlsträngar inskjutas 

 mellan dessa. Den har då den byggnad, som enligt War- 

 MiNG (19 p. 37 och 20 p. 24), ofta utmärker Compositéernas 

 kronhylle. 



Stiftet har likaledes en elliptisk omkrets i tvärgenom- 

 skärning. I längdgenomskärning (se fig. 24 och 37) visar sig 

 dess basdel starkt hopdragen, emedan den omgifves af en 

 honungsafsöndrande disk. som på längdsnittet framträder som 

 tvenne utskjutande valkar. Ofvanför disken utvidgas stiftet 

 helt hastigt åt sidorna, så att det ligger tätt intill insidan 

 af kronan, som här ännu är förenad med ståndarsträngarne. 

 Men sedan dessa skiljt sig från kronan, blir stiftet åter sma- 

 lare för att åt dem och sedermera åt anthererna lemna plats 

 inom den af kronan omslutna håligheten. 



Vi öfvergå nu till epidermisväfnaderna och betrakta då 

 först hudväfnaden, som bekläder kronans utsida. Som ett 

 utmärkande drag för densamma finna vi. att dess celler på 

 tvärsnitt äro tydligt sträckta i radial riktning. Endast i 

 kantblommorna hos Xeranthenmm cylinåraceum äro deras lu- 

 mina i tvärgenomskärning isodiametriska eller något, fastän 

 föga, utdragna i tangential riktning. A längdsnittet äro de 

 vanligen utdragna i kronans höjdriktning och ha således den 

 form, som enligt de Bary (3 p. 33) och Hiller (11 p. 439) 

 karakteriserar dem hos långsträckta organ. Men i kronans 

 nedersta parti på dess gräns mot fruktämnet och frukten få 

 de en qvadratisk form eller till och med en sträckning i radial 

 riktning. Detta är äfven fallet inom kronans något högre 

 upp belägna partier, så i de centrala blommorna hos X. cy- 



