48 ELIASSON, SEKUNDÄKA, ANATOMISKA FÖKÄNDRINGAR. 



aftager i mäktighet mot spetsen. Starkast framträda skilj - 

 aktigheterna i ifrågavarande afseende hos H. annuus. Ty 

 under det att kronpipen hos dess diskblommor i sin nedre 

 del har en radial mäktighet af ända till 12 cell-lager, består 

 dennas öfre del endast af epidermisceller och kärlsträngar, 

 så att mesofyllet här helt och hållet saknas. Deremot upp- 

 träder det åter i kronans fria flikar med 3 — 4 cell-lagers mäk- 

 tighet Dess celler ha i tvärgenomskärning en mer eller 

 mindre rundad form Då kronan har en mera mäktig byggnad 

 såsom hos H. annuus, är formen något olika, så att cellerna 

 i grundväfnadens yttre lager äro företrädesvis sträckta i ra- 

 dial riktning, i de mellersta lagren blir formen mera rundad 

 för att slutligen i de inre skikten utdragas i tangential rikt- 

 ning (se fig. 27). 



Deras största dimensioner träffas på ett längdsnitt och 

 ligga på detta i organets längdriktning. Mellandelen af kro- 

 nan hos H. annuus bildar i detta liksom i många andra fall 

 ett undantag från den allmänna regeln, ty dess grundväfnads- 

 celler äro i längdgenomskärning mera isodiametriska, ja under 

 fruktstadiet till och med företrädesvis utdragna i radial riktning. 



Innehållet i mesofyllets celler är af samma beskaffenhet 

 som hos epidermisväfnaderna. I allmänhet äro cellväggarne 

 tunna, endast hos H. annuus ha de något större tjocklek, 

 nämligen i nedre delen af kronan hos ifrågavarande art. Hos 

 tvenne arter, Chr. coronarium och X. cylindraceum, genom- 

 drages grundväfnaden i blommans nedre del af stora hålig- 

 heter, som hos den förstnämnda arten uppträda redan vid 

 poUinationen, hos X. cylindraceum deremot först efter ofvan- 

 nämnda stadium i blommans utveckling. Hos denna senare 

 kan man, såsom förut påpekats, under blomstadiet urskilja 

 olika partier i grundväfnaden. Under det att största delen 

 af dennas massa utgöres af celler med färgade korn såsom 

 hufvudsaklig innehållsbeståndsdel, uppträder inom hvarje del 

 af väfnaden, som åtskiljer 2:ne par kärlsträngar, ett parti af 

 långsträckta och med färglöst innehåll försedda celler. 



Efter poUinationen uppträder, såsom framgår af en jem- 

 förelse mellan figurerna 2 och 5. i detta partis ställe en större 

 hålighet, som sannolikt har uppkommit genom sönderslitning 

 af det färglösa partiets celler, hvilka ej varit i stånd att 

 hålla jemna steg med den inom grundväfnadens öfriga del 

 efter pollinationens slut inledda volymförstoringen. 



