BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 20. AFD. III. N:0 3. 53 



Hndväf nåden och strängväf naderna kunna vi genast lemna 

 ur räkningen, ty de få jti, hvarmed deras radiala genomskär- 

 ning ökats, ha ingen nämnvärd betydelse för organets volym- 

 tillväxt i sin helhet. Visserligen förekomma, såsom vi sett, 

 tangentiala delningar inom hndväfnaden, men i dylikt fall är 

 det blott enskilda celler, som på sådant sätt delas, och den 

 delade cellen uppnår ej större utsträckning i radial riktning 

 än sina odelade grannceller. Således är det endast grund- 

 väfnaden eller mesofyllet, som vi hafva att närmare hålla oss 

 till. Vi hafva förut funnit, att mesofyllets celler vid frukt- 

 mognaden ega en större volym än vid blomningen. Jemna 

 steg med dessas volymförstoring håller väfnadens eget till- 

 tagande i mäktighet. Häraf kan man draga den .slutsatsen, 

 att den större mäktigheten, som grundväfnaden visar under 

 fruktstadiet, helt enkelt beror derpå, att dess celler tilltagit i 

 volym, men deremot ej ökats till antal. Detta antagande be- 

 kräftas deraf, att antalet af väfnadens cell-lager å motsva- 

 rande snitt är helt och hållet eller i det allra närmaste lika 

 under de båda stadierna i blommans utveckling. Hos Chry- 

 santhenmm-aTterna, är skillnaden mellan kronans mäktighet 

 under dessa båda stadier ej särdeles stor. Detsamma är äfven- 

 ledes fallet med dess grundväfnad. Afven HelianfJms-kronans 

 nedre del har en föga större mäktighet vid fruktmognaden 

 än under pollinationen, hvilket beror på, att dess grund- 

 väfnad är ungefär lika stark i båda fallen. I samma kronas 

 mellandel förhåller sig ifrågavarande väfnads mäktighet vid 

 blomning och fruktmognad som 1 : 2,4, i de centrala blom- 

 morna hos Xeranthemuiu är motsvarande förhållande för väf- 

 nadens mäktigaste del som 1:3,5. Starkaste volymförsto- 

 ringen finner man hos grundväfnaden i Helianthus-hlommsins 

 skärmblad. I dettas basdel har mesofyllet vid fruktmognaden 

 4 gånger så stor mäktighet som vid blomningen. Längre 

 uppåt ökas ej grundväf nådens massa i så hög grad; på bla- 

 dets halfva höjd är förhållandet som 2,.'5 : 1. 



Afven stiftets genomskärningsyta tilltager i allmänhet 

 efter blomningen, dock ej på långt när så starkt som kro- 

 nans. Och äfven här beror detta företrädesvis på en tillväxt 

 af grundväfnadens volym. 



I jemförelse med ifrågavarande organs volymförstoring 

 är den stegring i fasthet, som inträder hos dem efter blom- 

 ningen, i allmänhet af en ringa betydelse och detta fram- 



