58 BLIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 



17. E. PFITZER: Beiträge zur Kentniss der Haulgewebe der Pflanzen. 

 III. Ueber die inehrschiclitige Epidermis und das Hypoderma. 

 Pringsheiins Jalirb. fiir wiss. Botanik. Band 8, p. 16 — 74. 

 Leipzig 1872. 



18. H. SCHENK: Untersucliiuigen iiber die Bildung von centrifugalen 

 Wandverdickungen an Pflanzenhaaren und Epidemien. Diss. Bonn 

 1884. 



19. E. WARMING: Forgreningsforhold lios Faneroganierne, betragtede 

 med saerligt Hensyn till Klovning af Vsekstpunktet. Kongl. danske 

 Videnskabernes Selskabs Skrifter. Ser. 5. Naturvet.-Mateni. Afd. 

 Band 10. Kjobenhavn 1875. 



20. — Die Bliithe der Compositen. Hansteins botan. Abliandlungen. 

 Band 3. Haft. 2. Bonn 1876. 



Fig-urförklaring". 



d = honuugsafsöudrande disk. 



fr = frukt. 



ie = kronans och skärmbladets inre ci)idermis. 



k = kambium. 



kr = krona. 



ks ::= kärl sträng. 



1 = lakuner. 



mk = median kärlsträng. 



p = pappus. 



se = stiftets epidermis. 



sg = sekretgång. 



s] = stiftets »ledande väfnad». 



st = ståndare. 



t = trikomer. 



ye = kronans och skärmbladets yttre epidermis. 



Kärlsträngarne betecknas med ringar, deras hadromdel med små 

 cirklar; deras leptomdel saknar i de flesta fall särskild beteckning, men 

 utmärkes hos några större kärlsträngar på samma sätt som kambiet 

 (se nedan). Sekretgångarnes plats augifves äfven genom ringar, men 

 dessa hafva en mörkare och bredare kant än de, som framställa kärl- 

 strängar. 



= grundväfnad, bestående af celler med formlöst innehåll och 

 ej förvedade cellväggar. Streckningen går parallelt med 

 organets medianplan). 



föregående, men cellinnehållet mer eller mindre kornigt. 



