x\lltsedau Elias Fries' år 1815 uppstälde sitt svampslägte 

 Taphria, grundadt på en på bladen af Populus-arter förekom- 

 raande parasitsvamp, har detta slägte, hvars namn af honom 

 några år senare (1825) förändrades till Taphrina, och dess 

 representanter åtdragit sig en allt lifligare uppmärksamhet, och 

 åtskilliga arbeten, som dels ökat antalet af slägtets arter, dels 

 spridt kännedom om dessas utvecklingshistoria, hvilken isyn- 

 nerhet från ekonomisk synpunkt är af stort intresse, emedan 

 det hufvudsakligen är våra park- och fruktträd, som anfallas 

 af representanterna för ifrågavarande svampslägte, hvilka bland 

 dem ofta anställa väldiga förödelser, ha sedan dess sett dagen. 

 Och isynnerhet under det sista decenniet har vår kunskap om 

 Ta2)hr'ina-a.rteYna.s utbredning och lefnadssätt mer och mer ut- 

 vidgats. Bland de män, som mest bidragit härtill, må nämnas 

 vår landsman C. J. Johansson och prof. Sadebeck i Hamburg, 

 som båda hafva utgifvit högst förtjenstfulla arbeten öfver 

 Taphrina-avteYniiS biologi och systematik. Och af deras under- 

 sökningar har det äfven framgått, att den Skandinaviska halfön 

 är den del af jorden, som hyser det största antalet hittills 

 kända representanter för ifrågavarande svampslägte. Till de 

 förut kända arterna kan jag nu foga en ny, nämligen 



Taphriua aeerina n. sp.^ 



Mycelio inter cuticulam et epidermidem ramulorura junio- 

 rum foliorumque vivorum crescente; ascis totam fere paginara 

 occupantibus eamque rugosam et glauco-pruinosam reddentibus, 

 in utraque (maxime tamen in inferiore) pagiua insidentibus, 



' I ett nyss utkommet arbete, som jag känner till blott genom ett refe- 

 rat i »Botanisches Centralblatt» Band 57 p. 334 — 33ö, uppdelar prof. Sade- 

 beck de parasitiska Exoasceerna i 3 slägten: E.voascus, Taphrina och May- 

 nusiella. Följes den af honom der uppstälda indelningsgrunden, skulle den iif 

 mig funna arten föras till förstnämnda slägte och dess namn blifva Exoascils 

 acerinus. 



