BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 20. AFD. III. N:0 5. 7 



utsträckningen har således nu öfvergått till en mycket tydligt 

 tangential. Men mera än med afseende på sin storlek förän- 

 dras epidermisväfnadens celler efter pollinationen i anseende 

 till sina väggars tjocklek. Och i all synnerhet är det ytter- 

 väggeu, som träffas af denna förändring (jfr fig. 2 med fig. 5). 

 Den uppnår vid blomningen en tjocklek af ungefär 6 f.i, vid 

 fruktmognaden anträffas epidermisceller, hvars ytterväggar kunna 

 hafva en tjocklek af ända till 28 ,«. Under det förra stadiet 

 är ytterväggen af samma tjocklek öfverallt och bildar en utåt- 

 vänd båge, vid fruktens mognad har den icke endast större 

 tjocklek än förut, utan vanligen äfven olika tjocklek å olika 

 ställen, ty på samma gång som väggen i sin helhet tilltagit i 

 mäktighet, är det hufvudsakligen dess midtparti som förtjoc- 

 kats. Detta har hos de flesta celler gått så långt, att väggens 

 inre gräns bildar en inåtvänd båge, så att cell-lumen inskrän- 

 kes till eu smal, i tangential riktning utdragen springa och 

 väggen i genomskärning ser ut som en biconvex lins. De öf- 

 riga väggarne förändras ej i samma höga grad som ytterväg- 

 garne. Sedda från ytan ha epidermiscellerna under både pollina- 

 tionen och fruktmognaden mestadels formen af oliksidiga 5- 

 hörningar och äro i båda fallen å sin utsida försedda med 

 längsgående, i ziczac löpande, låga åsar, hvilka på tvärsnittet 

 framträda som små papiller. Sidoväggarne äro vid fruktmog- 

 naden utrustade med mer eller mindre höga utskott, som skjuta 

 in i cellens lumen (se fig. 8), vid pollinationen åter saknas 

 dylika utskott, så att sidoväggarne vid denna tidpunkt hafva 

 jemna konturer. 



Klyföppningar finnas i stor mängd vid fruktmognaden. 

 Vid blomningen deremot ha sådana ej kunnat anträffas. Äf- 

 ven om de vid sistnämda tidpunkt skulle hafva undgått min 

 uppmärksamhet, så äro de i alla händelser då högst få till an- 

 talet. Vid denna tid är ock deras uppträdande ej på långt 

 när af samma vigt som längre fram i tiden. Ty vid blom- 

 ningen torde de tunna epiderraisväggarne ej sätta något star- 

 kare hinder mot respirationen och transpirationen. Vid frukt- 

 mognaden åter, då epidermiscellernas ytterväggar nått en så 

 kraftig utbildning, blir det nödvändigt att utbilda säi'skilda 

 organ för åstadkommandet af ett ostördt gasutbyte med den 

 omgifvande atmosferen. 



Det innanför epidermis liggande barkparenkymet består vid 

 pollinationen af tuunväggiga (väggtjocklek = 1 /.< ungefär), med 



