BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 20. AFD. III. N:0 5. 13 



Det är företrädesvis på en ökning af mesofyllets mäktig- 

 liet, som det beror, att fruktväggens tjocklek är så mycket 

 större än fruktämnesväggens. Ty under det niesofyllet i den 

 senare har en mäktighet af åtminstone 60 jli, går dess mäktig- 

 het i fruktväggen upp till minst 175 ,«. Antalet af mesofyllets 

 cell-lager i radial riktning belöper sig under poUinationen me- 

 stadels till 10, är vid fruktmognaden vanligen något större. 

 En celldelning skulle således hafva egt rum. I sådant fall 

 har denna försiggått i mesofyllets inre del, som i allmänhet 

 taget har ett mindre antal cell-lager vid blomningen än under 

 fruktmognaden (vid denna senare tidpunkten är antalet cell- 

 lager härstädes sällan lägre än 5). I mesofyllets parenkyma- 

 tiska del deremot tycks ej någon förändring ega rum med af- 

 seende på antalet cell-lager, utan detta synes förblifva sig lika 

 under både blom- och fruktstadium. 



Kärlsträngarne äro 8 till antalet. Två, de största, ligga i 

 blommans medianplan. I dennas transversalplan ligga lika- 

 ledes 2:ne kärlsträngar; dessa äro af något mindre styrka än 

 de båda mediana. De 4 återstående kärlsträngarne ha sin 

 plats i diagonalplanen och äro de minst kraftigt utvecklade af 

 alla. Under blomstadiet ha kärlsträngarne en obetydlig styrka, 

 vid fruktmognaden är denna betydligt större, i det att genom- 

 skärningsytan tilltagit, kärlens antal ökats och mekaniska ele- 

 ment tillkommit i ganska riklig mängd. Ty dels uppträda nu 

 i strängarnes, isynnerhet de störres, hadrom libriformceller i 

 ett rätt stort antal mellan kärlen, dels äro de på sin utsida 

 försedda med en tunn beläggning af koUenkymceller. 



Längdsnitt och en serie af tvärsnitt ådagalägga, att frukt- 

 ämnes- och fruktväggen har, så långt som den af densamma 

 omslutna håligheten sträcker sig, den här ofvan skildrade 

 byggnaden. Men i den öfre och nedre ändan af fruktämnets 

 och fruktens nedre led sluta sig de båda fruktbladen så tätt 

 tillsammans, att de ej lemna någon större öppning mellan sig 

 (endast i medianplanet på ömse sidor om den i detsamma liggande 

 »ledande» väfnaden kunna mindre håligheter förefinnas). Här 

 blir ock byggnaden en helt annan än på halfva höjden. Detta 

 framträder isynnerhet under fruktstadiet, då väfnaderna äro 

 betydligt mera differentierade än under poUinationen. På ett 

 tvärsnitt genom den nedre fruktleden, taget vid dennes gräns 

 mot fruktens öfre led, finner man innanför epidermis och skildt 

 från denna väfnad genom ett fåtal lager af mesofyllets celler 



