BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. HI. N:0 1. 33 
Vår erfarenhet om den tid, som i olika trakter af landet åtgått 
för de respektive torfslagens uppkomst, är visserligen så godt 
som ingen, men enligt min mening berättigar oss intet att 
antaga, att bildandet af det ena eller andra torfslaget försig- 
gått eller försiggår fortare i landets norra än 1 dess sydliga 
delar — så vidt jag har mig bekant föreligga inga som helst 
bevis härför. Tvärtom hafva mina torfmossundersökningar 
ingifvit mig den öfvertygelsen, att åtminstone starrtorfvens 
bildning sker långsammare i de förra än i de senare, en åsigt, 
som äfven GUNNAR ANDERSSON synes dela.! TI alla händelser 
har säkert en mycket lång tid förgått, innan en meterdjup 
starrtorfbädd hunnit fylla ett större bäcken, och det är ej 
sällsynt att 1 Norrland finna granlemningar ej blott på denna, 
utan till och med på ännu lägre nivå, och härigenom blir det 
satt utom allt tvifvel, att granen mycket länge egt med- 
borgarrätt i dessa trakters flora. Att så är fallet styrkes 
ännu mer genom HöGBoM's fynd af granlemningar i marina 
bildningar i närheten af Umeå — ännu ett fynd af gran har 
d:r HöGBOM gjort på vida högre nivå, enligt hvad han benäget 
meddelat mig. Om lerans vid Babhlsjö ålder vågar jag ej 
yttra mig: den skulle emellertid kunna vara en marin bild- 
ning. Genom att tillerkänna granen denna stora ålder i Norr- 
lands fora sker 1 sjelfva verket intet intrång på furans höga 
anor, och säkerligen ligger en hög grad af sanning i NATHORST's 
ord, att istiden ligger oss långt mera fjerran i tiden än hvad 
man hittills trott. Enligt hvad jag iakttog i det bekanta 
kalktuff brottet vid Österåsen i Häggenås socken, hade furan 
vuxit der, redan då tuffen började afsättas. I brottets botten 
förekom nemligen ett slags konglomerat, och i den kalktuff- 
massa, som sammankittade bollarne i detsamma, funnos ymniga 
furubarr. 
Men har granen så länge tillhört Norrlands flora — och 
vi hoppas, att derom ej må råda ringaste tvifvel — så före- 
faller det föga antagligt, att dess invandring dit skulle för- 
siggått endast söderifrån, eller att i bästa fall blott en del 
af den till Norrland inkommande grankontingenten sedermera 
begagnat vägen norr om Bottniska viken. Starka skäl synas 
verkligen tala för ej endast att denna väg varit den ur- 
sprungliga för granens invandring till Norrland, utan ock 
att denna invasion skett tidigare än inträngandet i södra 
1 Geol. Fören. Förhandlingar. Band 14. Häftet 6. Sid. 517—518. 
d 
