BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:01. 35 
fall hafva dessa kunnat tolkas såsom äldre än de i Norrland 
anträffade, utan alltid hafva de varit underlagrade af mer 
eller mindre mäktiga torfbäddar. Äfven R. SERNANDER har — 
såvidt man hittills vet — ej på särdeles många ställen iakt- 
tagit gran i mossar. Och detta, fastän området söderut är 
mångdubbelt bättre undersökt än det i norr. Med anledning 
häraf nödgas jag vidhålla en redan förut uttalad åsigt, att 
granlemningar äro jemförelsevis sällsynta i södra 
Sveriges torfmossar. 
Deremot föreligga numera inga tvifvel om, att motsatsen 
är förhållandet norrut, då blott ett par somrars undersöknin- 
gar, hvilka dertill endast i förbigående varit riktade på pa- 
leontologiska förhållanden, dock kunnat påvisa förekomsten af 
granlemningar i ett tjogtal mossar, och på grund häraf vågar 
jag påstå, att lemningar af gran äro relativt allmänna 
i Norrlands torfbildningar, alldeles så som förhållan- 
det skulle vara, om granen invandrat dit förr än den 
kommit till södra delen af vårt land. 
Senaste tiders forskningar! hafva äfven gjort det i hög 
grad sannolikt, att klimatet redan tidigt varit sådant, att 
detsamma icke lagt några hinder i vägen för granens in- 
vandring norr om Bottenhafvet. 
Enligt mitt förmenande tala således för närvarande starka 
skäl för antagandet, att granens invandring till skandinaviska 
halfön försiggått på tvenne skilda vägar och vid olika tider. 
Till Norrland torde den hafva kommit på vägen norr om Bott- 
niska viken måhända redan före, men säkert vid den post- 
glaciala sänkningens maximum; till södra Sverige deremot 
såsom NATHORST påpekat öfver Åland och Gotland, samt såsom 
jag å sid. 16 antydt, åtminstone ej tidigare än vid slutet af 
samma sänkning. 
! Se t. ex. GUNNAR ÅNDERSSON, >»Om de växtgeografiska och växtpaleonto- 
logiska stöden för antagandet af klimatväxlingar under kvartärtiden.> G. F. 
F. N:o 146. 
SO 
