BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 2. 17 
Sorbi (jmfr. FRIES anf. st.) och SCHWEINITZ sjelf identifierat 
sin med E. goniostoma. — Tab. I. Fig. 7. a—c. 
Eutypa. 
E. systoma (FR.) — Spheria systoma FR. 
Syn.: Spheria systoma Fr. El. II. p. 76. 
Stroma inter corticem et lignum, late longeque effusum, 
nidulans, superficiem ligni fusco-atroimquinans, hyphis et re- 
pentibus et fasciculatim conjunctis erectis, atro-brunneis vel 
fere fusco-purpureis efformatum, quare tuberculoso-rugosum. 
Perithecia gregaria vel sparsa, non stipata, ligno immutato 
omnino immersa, monosticha, globosa, 4—5--pluria, collis con- 
vergentibus tuberculatim lignum superantia, ostiolis longissi- 
mis, cylindricis apice, poro pertuso, non suleato, fasciculatim 
corticem perrumpentia, !/,—!/, mm. diam.; acervuli ostiolorum 
1/,—1 mm. diam. Asci ita conglutinati adsunt, ut formam 
modosque non videas. HNSporidia allantoidea vel rectiuscula, 
hyalina, multitudine olivascentia, 5—6 = 1—2 u. Paraphyses? 
— Hab.: »Ad cortices arborum circa Petropolin» (FR. 1. c.). — 
Sine dubio una cum sequente ob perithecia ligno immersa, 
stroma latissime effusum, inter lignum et corticem nidulans 
Eut. levate NirscH. affinis, notis allatis autem satis satisque 
differt heec species. — Tab. I. Fig. 8. a—c. 
Trots upprepade försök har det icke lyckats mig att sär- 
skilja de tätt hoplimmade asci, hvilka likväl tydligen finnas. 
Hvarken tillsats af kalilut eller kokning i denna vätska eller 
efter LAGERHEIMS metod (Rev. myc. XI 1889 p. 95) i koncen- 
trerad mjölksyra har förmått åtskilja de genom sekellång 
torka hopkletade hymenialbeståndsdelarna. 
Stromat hos denna såsom det synes ganska egendomliga 
art består, såsom 1 diagnosen antydts, af tätt hopfiltade hyfer, 
dels krypande dels upprätta, som under barken på långa sträc- 
kor täcka veden utan att intränga 1 denna. På detta subi- 
culumliknande stroma framträda perithecierna med sina ur 
veden frambrytande halsar förenade till små knölformiga bild- 
ningar, hvilka sedan genombryta barken för att derefter med 
sina långa mynningar divergera åt alla håll. Om man ser 
” 
