BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 2. 25 
in nodos anastomosantes, nitidee, rigidissimee, cylindricie, dense 
septate, brunne&e paullumque translucentes vel nigerrimee 
planeque impellucidre, 7—19 u cr. Asci aparaphysati, el- 
lipsoidei vel ellipsoideo-oblongati, sursum rotundati, deorsum 
arcte sub massa sporidiorum constrieti, in stipitem angustum, 
longiusculum attenuati, 26—32 = 10—12,5 uw (p. sp.); stipes 
8,5—12,7 u long. Sporidia octona, inordinatim conglobata, 
ellipsoidea vel ellipsoideo-ineequilateralia, hyalina, membrana 
crassiuscula, olivacea, endoplasmate lucem valde refringente, 
multitudine colorem in olivaceam vel pallide fuscam mutantia, 
: guttula una vel bipartita ornata, septo semper carentia. — 
lapgseRig. 12: a—d. 
Från de flesta Rosellinia-arter är denna art fullständigt 
skild genom peritheciernas form och skulptur, men just i detta 
afseende närmar den sig gruppen Tasstiella Sacc., från hvilken 
den skiljande karaktären — och såsom mig synes fullt till- 
räckliga — är saknaden af paraphyser, då sådana deremot 
finnas angifna hos de tre bäst kända arterna af nämnda 
underslägte. — Närbeslägtad är denna art tydligen äfven med 
Nitschkia OtTtH. Sporernas afvikande form och färg samt när- 
varon af paraphyser hos N. cupularis (PERS.) — enligt under- 
sökning af ex. i THömM. M. U. 1947 har denna tydliga, i spetsen 
bredare, lätt förslemmade paraphyser — synas mig emellertid 
vara karaktärer, hvilka göra det nödvändigt att föra här 
ifrågavarande arter till olika slägten. En annan fråga blir, 
huru man skall ställa sig med afseende på N. tristis (PERS.), 
som enligt undersökning af RaBuH. F. E. n. 632 visserligen 
saknar paraphyser, men äfvenledes hypher kring perithecie- 
basen, sålunda ej väl hörande hemma inom någotdera slägtet. 
Såsom närbeslägtade med här nämda arter och Tympan- 
opsis kunna säkerligen ställas såväl Bertia collapsa Rom. Bot. 
Not. 1889 p. 24 (jmfr äfven Rom. F. exs. pr. scand. n. 70, 
samt Bot. Not. 1892 p. 176), Melanopsamma Grevillii REEM 
(jmfr StarB. Bidr. Sv. Asc. p. 5 £. 1a, b), samt Sph. conferta 
ScHw. Carol. 187 (Amphispheria Cooke Grev. XV p. 81) alla 
med perithecierna af samma egendomliga omvändt koniska 
form, mer eller mindre starkt utpreglad vårtig skulptur och 
af samma tydligt ytliga växtsätt. Sannolikt böra de samtliga 
skiljas från de slägten de tillsvidare underordnats för att i 
ett naturligt system förenas till en naturlig grupp. Huruvida 
