BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 2. 93 
gen mer rektangulära och mot densamma riktade, vid basen 
deremot mera isodiametriska celler. Till denna grupp skulle 
också sluta sig Rh. hibiscicola och närstående, divergerande 
derigenom att myceliet bildar mera bestämdt begränsade fläc- 
kar med radiärt utstrålande hyfändar. Dessa karaktärer sy- 
nas mig otvifvelaktigt särdeles väl lämpa sig såsom grund- 
läggande vid indelningen af de stora slägtena, 1 stället för de 
nu vanliga »In dicotyledoneis arboreis» etc., ja till och med 
såsom slägtbegränsande. I allmänhet är, isynnerhet när det 
gäller gamla beskrifningar, men äfven hos en del nyare, isynner- 
het CooKEs och Massezrs, allt som rör peritheciernas byggnad 
eller myceliets beskaffenhet lemnadt nästan utan afseende. 
Fördenskull möter det också oerhörda svårigheter att i nu 
berörda afseenden ombilda hvarje särskildt slägte, hvilket man 
måste öfverlemna åt blifvande monografer, och vid arbeten 
som detta nöja sig med strödda iakttagelser, hvilka likväl 
säkerligen äro af sådan betydelse, att de äro värda ett offentlig- 
görande. 
Cornularia. 
?C. pyramidalis (ScHW.) -— Spheria pyramidalis ScHW. 
Syn.: Spheria pyramidalis ScHw. Car. 156. 
Perithecia sparsa, primum immersa, ostiolo tantum pro- 
minula, demum emergentia, vel fere superficialia, vix teretim, 
potius trigone vel polygone, sed distincete conica, in rostro 
obtusiusculo vel subacuto sensim attenuata, atra, rugulosa, sed 
fere nitida, carbonaceo-membranacea, 150 u lata, 250 u alta. 
Sporulze(?) longissime, e basi rotundato, latiusculo sensim an- 
gustiores, Åagelliformes, multiseptate, membrum ultimum apice 
acutissimo, inferum claviforme, non numerosissimze,? 80—100 u 
longe, inferne 7, superne 3 u crasse?. Basidia? ovoidea, inter- 
dum medio-septata, leniterque incurvata, 20—530 wu longa, vel 
simplicia, dimidio breviora, 8—10 u lata. — Hab.: »Rara in 
foliorum pagina inferiore in Carolina.» — Valde distinetam 
speciem facile novum genus Cornularie affinis sistentem, ob 
specimina autem perpauca ad Cornulariam adsecripsi. Dubita- 
tiones maximas de natura »sporularum» et »basidiorum» etiam 
habeo; illas autem describere rectum esse existimavi. — Tab. 
IV. Fig. 70 a—d. 
