BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 15 
blad, som vanligtvis till sitt utseende äro skarpt skiljda från 
de yttre kransarnes. Bladen i dessa äro vanligtvis af en obe- 
tydlig storlek i jemförelse med den, som de inre holkbladen ega, 
och undergå ej några mera starkt i ögonen fallande förän- 
dringar. (Att de yttre holkbladen hos Tolpis i flera afseen- 
den afvika från det, som straxt ofvanför sades om de yttre 
bladkransarnes beskaffenhet, skola vi finna i det följande). 
Derför kommer ej (Tolpis bildar åter ett undantag) något af- 
seende att fästas vid deras byggnad, utan framställningen af 
de inom holkbladsregionen försiggående förändringarne hän- 
föra sig till den inre holkbladskransen. Denna består af 
långsträckta, ungefär jemnbreda blad. Dessa ha en mer eller 
mindre tunn, vinglik kant och ett midtelparti, som är af en 
mera fast och örtartad konsistens. Deras riktning är mer 
eller mindre vertikal, åtminstone 1 den nedre delen, deras öfre 
del är deremot något utåtböjd och ligger temligen löst intill 
blomsamlingen. De utgå från blomfästets öfre rand, de yttre 
deremot utgå från utsidan af detta och längre ned än de förra; 
hos Tolpis ha en del af dem sitt ursprung till och med från 
korgskaftet. 
Pollinationens afslutande ger hos de inre holkbladen an- 
ledning till inträdandet af förändringar, som blifva allt mer 
och mer i ögonen fallande allt efter som fruktmassan fram- 
skrider i utveckling. Straxt efter blomningens slut resa sig 
de inre holkbladen rakt upp och lägga sig tätt intill hvar- 
andra och intill de unga i utveckling stadda fruktämnena, 
derpå börja de att tilltaga i volym och fasthet, hvilket allt- 
jemt fortgår till den tidpunkt, då frukten nått sin mognad 
och är färdig att spridas. Då utvecklingen framskridit så 
långt, böjas holkbladen utåt och bakåt, så att de agentier, 
som medverka vid fruktens spridning, kunna fritt utöfva sin 
verksamhet på denna; samtidigt sker en hoptorkning af holk- 
bladets väfnader. 
Frukten är en s. k. skalfrukt, som uppträder i stort antal 
inom samma korg och i de festa fall är försedd med en frö- 
fjunspensel; denna sitter fästad antingen omedelbart i fruktens 
spets eller ock på ett långt skaft, ett s. k. spröt, som utgår 
från fruktens öfre del. I senare fallet skjuter hela fröfjuns- 
massan högt upp öfver de ännu hopslutna holkbladens spetsar, 
i förra fallet blir frukten till sin öfvervägande del innesluten 
inom den af blomfästet och de sammanslutna holkbladen 
