24 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
helt och hållet eller i det allra närmaste försvunna 1 detta 
sistnämda parti af bladet. 
Om man för att få en ännu tydligare föreställning om 
bladets byggnad i sin helhet, än som kan uppnås genom en 
undersökning af blott de tvenne regioner, som i det före- 
gaende blifvit närmare beskrifna, företager sig att med un- 
gefär lika stort afstånd mellan 2:ne på hvarandra följande 
tvärsnitt lägga ett större antal (i detta fall 24 st.!) dylika 
genom bladet från dess spets och ned mot dess bas, så kom- 
mer man med afseende på de olika väfnadernas utbildning 
inom bladets olika höjdregioner till följande resultat, af hvilka 
dock en stor del redan framgå af den framställning, som i 
det föregående blifvit lemnad. 
1) Yttersidans epidermis är rikast på klorofyll uti bla- 
dets öfre delar; dettas mängd aftager ned mot basen, der den 
är mycket obetydlig. 
2) B bibehåller länge en mäktighet af 2:ne lager, men 
uppträder dock 1 bladets nedre delar vanligen med 3:ne lager. 
På samma gång som dess celler ökas till antal, aftager fast- 
heten hos dessas väggar; denna är således störst uti bladets öf- 
versta partier, 1 de nedre delarna får väfnaden ett mera svamp- 
artadt utseende. 
3) C är mycket obetydligt utvecklad uti bladets öfversta 
delar och framträder här ej såsom ett tydligt och skarpt 
differentieradt parti. Denna beskaffenhet får den så små- 
ningom. Å halfva bladhöjden bildar den, såsom vi sett, en i 
förhållande till bladets öfriga väfnadspartier tydligt markerad 
väfnad. Härifrån och vidare nedåt framträder den allt tyd- 
ligare, på samma gång som den uppnår allt större mäktighet. 
Den är den väfnad, som visar de största olikheterna uti bla- 
dets olika regioner; är knappast antydd 1 bladets öfversta 
del, men är deremot i dess nedre del den väfnad, som här är 
starkast utvecklad. 
4) D tilltager likaledes i mäktighet mot bladets nedersta 
delar, dock ej så starkt som C. I bladets längst upp belägna 
partier uppträder den uti 2:ne lager, men får längre ned, så- 
som vi sett, antalet af dessa förökadt. Klorofyllmängden är 
temligen stor i bladets öfre och mellersta partier, men så 
godt som ingen 1 dess nedre del. 
! Det första snittet är taget ungefär I mm. nedom spetsen. 
