BIHANG TILL K.-.SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 38. 25 
5) E har ett mycket olika utseende å olika höjder. I de 
öfversta delarne af bladet består den af ganska stora (på 
tvärsnitt) och med ej så särdeles tjocka väggar försedda 
celler. Härifrån och nedåt minskas cellerna småningom i 
storlek och antaga' allt mer och mer en kollenkymatisk be- 
skaffenhet. Ett stycke nedom halfva höjden uppträda på 
utsidan af E och innanför D celler med kollenkymatiskt ut- 
seende. Dessa ökas i antal allt mer och mer mot blomfästet 
till och tränga D utåt. Slutligen blir E endast det yttersta 
cell-lagret i ett kollenkymband, som 1 bladets nedre parti 
sträcker sig 1 tangential riktning utefter hela dess insida. 
6) Lignin uppträder endast uti kärlens och trikomernas 
väggar. Bland de senare är det i synnerhet hos dem, som 
utgå från insidans epidermisceller, som vedsubstans förefinnes. 
I bladets öfversta partier är kärlväggens förvedning svag, 
men styrkan af densamma ökas så småningom ned mot blad- 
hasen. Endast det mediana kärlknippet är af något kraftigare 
utveckling, de öfriga kärlsträngarne äro obetydliga med ett fåtal 
(1—2) kärl hvardera. Deras styrka ökas småningom mot bla- 
dets bas, i synnerhet är detta fallet med det mediana knippet. 
7) På gränsen mot blomfästet utplånas alla skillnader 
mellan B, C och D, så att detta organs byggnad är tem- 
ligen likformig. 
Snitt 3 (fig. 16—18). Om man genom ett holkblad, till- 
hörande en korg, hvilken i sin utveckling kommit till ett 
stadium, som ligger ungefär midt emellan blomningen och 
fruktmognaden och som här för vinnandet af större korthet i 
beteckningssättet benämnes mellanstadium, liksom i föregående 
fall gör ett snitt genom dess halfva höjd och jemför detta 
med motsvarande snitt (1) från blomstadiet, så finner man, 
att en betydlig olikhet uti bladets byggnad inträdt under 
den tid, som förflutit efter blomningen. Hvad som genast 
faller i ögonen, är den betydliga olikhet i mäktighet, som in- 
trädt, hufvudsakligen i dorsiventral riktning, i det denna blif- 
vit ungefär dubbelt så stor som förut (omkr. 0,570 mm.), hvar- 
emot bredden ej tilltagit så starkt, ty denna uppgår ej till 
mer än 1,800 mm. 
Hvad nu de inom de särskilda vätfnaderna inträdda för- 
ändringarne beträffar. så framträda dessa utom i ett fall ej 
så särdeles starkt. A:s celler ha tilltagit i storlek och fått 
sin tangentiala utsträckning starkare än under föregående 
