30 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
stora parti af blomfästet kan dock uppdelas i 3:ne zoner, som 
allesammans äro af ungefär lika mäktighet: den yttre af 
dessa består af på tvärsnitt ungefär runda, på längdsnitt 
dorsiventralt sträckta celler, som äro temligen fattiga på 
klorofyll. Största rikedomen på sådant har den zon, som 
följer på denna närmast inåt och som ligger i nivå med det 
mediana kärlknippet. Den består af på tvärsnitt tangentialt 
sträckta, på längdsnitt i organets längdriktning utdragna 
celler. Af likadana celler består äfven den 3:dje och innerst 
belägna zonen, men den är mindre rik på klorofyll, och cellerna 
i dess innersta lager äro mer eller mindre tydligt sträckta 
vinkelrätt (se e å fig. 19) mot ytan af de gropar, som upp- 
träda på blomfästets insida och som omsluta frukternas nedre 
del. Blomfästets nedersta del, som gränsar mot korgskaftet, 
har samma byggnad som under blomstadiet och består således 
i sim yttre hälft af tunnväggiga, mer eller mindre spolfor- 
miga och i dorsiventral riktning sträckta celler; den inre 
hälften utgöres af en klorofyllhaltig lakunös väfnad såsom 
förut. Af blomfästets kärlsträngar är den mediana kraftigast 
utvecklad; den ökas i styrka så småningom mot fästets nedre 
del och har slutligen på gränsen mot korgskaftet 2:ne bast- 
beläggningar, nämligen en på utsidan af leptomet och en på 
hadromets utsida, af hvilka den förra består af större och 
i mindre grad förvedade celler än den senare. Ursprunget 
till dessa båda bastbeläggningar torde vara att söka i korg- 
skaftet, hvars kärlsträngar visa en liknande byggnad, som 
dock är ännu mera komplicerad (se fig. 20). Ytsnitt af 
epidermis å bladets ut- och insida ha ej att uppvisa några 
förhållanden, som 1 någon betydlig grad skilja sig från dem, 
som råda hos de ifrågavarande väfnaderna under blomstadiet. 
Cellerna hos insidans epidermis uti bladets basdel äro dock 
något kortare och försedda med tjockare öfre och undre sido- 
väggar. 
För att hos denna art utröna bladets byggnad på ett 
större antal höjdregioner har jag undersökt denna på 24 olika 
punkter, belägna på ungefär lika stort afstånd sinsemellan 
alltifrån spetsen af holkbladet och nedåt till blomfästets gräns 
mot korgskaftet. Det första snittet är taget omkr. I mm. 
nedanför bladets spets, de 7 sista snitten höra till blomfästet. 
Af bladets särskilda väfnadspartier är det i synnerhet det, 
hvilket betecknats med C, som jag kommer att fästa mig vid 
