BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD: HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 8. 31 
och detta af det skäl, att den förändring hos holkbladet, som 
inträdt efter blomningen, uppenbarar sig allra tydligast hos 
ifrågavarande parti och emedan detta utan allt tvifvel har 
att taga den mest betydande deli den uppgift, som holkbladet 
fått sig ålagd att fylla under fruktens utbildningsperiod. I 
de båda öfversta snitten är det endast kärlens och en del 
trikomers väggar, som visa förvedning. På det 3:dje snittet 
märker man den första antydan till det bastband, hvilket, 
såsom vi förut sett, uppträder med stor mäktighet uti längre 
ned belägna bladpartier. Här uppträda nämligen på båda sidor 
om medianplanet ungefär 3 smärre isolerade knippen af ej 
särdeles starkt förvedade bastceller med trångt lumen. På 
insidan af det mediana kärlknippet uppträder äfven en mindre 
bastbeläggning. 
De förändringar, som visa sig på de närmast 1 ordnings- 
följden kommande snitten, bestå företrädesvis deruti, att de 
förvedade partierna tilltaga allt mer och mer i storlek, på 
samma gång som de sammansluta sig allt mer 1 tangential 
riktning; att denna sammanslutning är störst i bladets mediana 
del, så att på ömse sidor om medianplanet bildas ett större 
bastband, som förenas, det ena med det andra, genom en utan- 
för det mediana kärlknippet belägen grupp förvedade celler; 
att ett sammanhängande bastband, som sträcker sig från kant 
till kant, ej finnes, utan att C-partiet ytterst består af smärre 
baststrängar, som blifva allt mindre, ju närmare kanten de 
äro belägna; att förvedningen å olika snitt är desto starkare, 
ju längre ned snittet är taget; att denna är olika stark äfven 
a samma snitt, så att den framträder skarpast uti bladets 
mediana parti och aftager 1 styrka ut emot dettas kant, (ty 
man finner i bladets kanter grupper af celler med fullständigt 
bastlikt utseende men utan förvedning hos väggarne, under 
det längre inåt liggande grupper visa en svag sådan, som 
deremot framträder med full styrka uti bladets mediana parti); 
att graden af förvedning hos bastcellerna och det af dem 
bildade bandets utsträckning i såväl radial som tangential 
riktning ej alltjemt tilltager mot bladets bas, utan att väf- 
naden i dessa båda afseenden har uppnått sitt maximum re- 
dan ofvanför denna (detta sker ungefär på det 12:te snittet); 
att bastbandet derefter gradvis aftager i mäktighet och sam- 
tidigt förlorar allt mer i sammanhållning och upplöses i smärre 
grupper; att den del, som intager bladets mediana parti, dock 
