40 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
fallet hos C. Här å snitt 2 är icke endast antalet af sistnämnda 
partis cell-lager större (nämligen 10—11) än å snitt 1 och celler- 
nas volym mera betydlig (15 x 9 u), utan sjelfva väfnadens be- 
skaffenhet har förändrats i vissa partier af densamma. Å 
föregående snitt uppträdde C under form af tvenne kambium- 
band, som från den mediana kärlsträngen sträckte sig i tan- 
gential riktning ut mot bladets kant. Under samma band- 
form och med likadan sträckning uppträder den äfven här, 
men under det att dess laterala hälft qvarblifver på ett kam- 
biumartadt stadium, har den hälft af densamma, som ligger 
närmast bladets medianplan, antagit karakteren af bast, i det 
väggarne hos dess celler förtjockats (väggens tjocklek uppgår 
till 3 u) och i sig upptagit vedsubstans (lignifieringen är dock 
ej synnerligt stark, ty den af floroglucin och saltsyra fram- 
kallade röda färgen är ännu temligen svag). Väfnadens stör- 
sta mäktighet är 160 u. 
Hvad nu D-partiet beträffar, så uppträder det med ett 
större antal cell-lager och en betydligare utsträckning i radial 
riktning än å föreg. snitt. Antalet af partiets cell-lager är 
i närheten af medianplanet 9, dess utsträckning derstädes 
197 u. Dess cellers dimensioner äro i medeltal 22 x 23 u, 
äro således mera rundade än i föregående fall. Deras kloro- 
fyllhalt är ringa. Innanför D följer E, hvars celler hafva 
en mindre storlek än å snitt 1 (16 x11 wu), men i likhet med 
förhållandet der en radial sträckning. Väggarnes tjocklek 
har ej undergått någon förändring. Närmast utanför E finnes 
i snittets mediana del ett färre antal (2—3) lager af tunn- 
väggiga, långsträckta, prosenkymatiska och trånglumiga celler, 
som utan allt tvifvel motsvara kollenkymet hos föregående 
art, men hvars kollenkymnatur härstädes ännu är mycket 
obetydligt utpräglad. Partiets mäktighet uppgår till en 
30 u, cellernas storlek till 10 x 10 u. 
De olikheter uti de särskilda väfnadernas utbildning, 
hvilka framträda å olika höjdregioner hos bladet, äro till sina 
grunddrag likartade med dem, som visade sig hos C. alpina. 
Detta gäller i synnerhet om partierna A, B, D och E. Uti 
en del detaljer, såsom +t. ex. att antalet cell-lager hos samma 
väfnadsparti ökas starkare hos den ena arten än hos den 
andra, kunna de båda arterna vara olika, men sjelfva grund- 
principen uti de inträdda förändringarne är densamma. Det 
bladparti, hvilket, såsom vi redan sett, uppträder temligen 
