492 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
partiets celler blir allt starkare, ju längre inåt de ha sin plats, 
så att den framträder starkast hos dem, som bilda det inner- 
sta lagret (se fig. 34). Men den förändring, som de undergått, 
stannar ej vid detta. Hos en betydlig del af väfnadens celler 
uppträder äfven förvedning. I bladets mediana del sträcker 
sig denna till väfnadens alla celler ända ut till yttersidans 
epidermis, dock med småningom aftagande styrka. Från 
medianplanet ut mot bladkanten omfattar den ett allt min- 
dre och mindre antal cell-lager och på ungefär halfva 
vägen mot denna senare upphör den helt och hållet. De par- 
tiets celler, som visa förvedning, skilja sig från de öfriga 
äfven derigenom, att de äro försedda med fastare och derjemte 
glest porösa väggar (dessas tjocklek är ungefär 3 wu). 
Den förändring hos C-partiet, som vi redan under blom- 
stadiet funno inledd i bladets nedre del, har nu framskridit 
ännu längre. Det parti nämligen, som å snitt 1 visade sig 
enbart bestå af kambiumeceller, å snitt 2 af sådana endast i 
sin laterala del, hvaremot den mediana här utgjordes af 
bast, är nu i hela sin utsträckning omvandlad till det senare 
slaget och bildar å ömse sidor om medianplanet ett bastband, 
som närmast detta uppträder med sin största mäktighet, 
under sitt lopp mot bladets kant deremot afsmalnar allt mer, 
så att dess yttersta partier ha en utsträckning i radial rikt- 
ning af endast 1—2 cell-lager. Väfnadens största mäktighet 
i ifrågavarande riktning är omkr. 105 u, således har en ej 
obetydlig tillväxt härutinnan egt rum sedan blomstadiet. 
Denna väfnadens nuvarande större utsträckning i radial rikt- 
ning tycks bero på en cellförstoring, som äfvenledes synes ha 
gått i radial riktning (cellernas storlek här är i medeltal 
15 x I u, under blomstadiet å samma ställe 10 x 9I u). Sam- 
tidigt med att cellernas volym ökats, ha äfven deras väggar 
tilltagit i tjocklek (denna är nu 5,75 u). Storleken af cell- 
väggens förtjockning och styrkan af dess förvedning göra sig 
mest gällande i bastbandets mediana parti och aftaga gradvis 
derifrån ut mot bladets kant. Någon egentlig förökning 
af cellerna hos ifrågavarande bladparti synes ej hafva kommit 
till stånd efter blomningen; under denna var största antalet 
af partiets cell-lager i radial riktning 6 (7), nu är det 7 (8). 
D har ungefär samma utseende som å snitt 1, dess mäktig- 
het är något större (80 u), fördelad på lika många cell-lager 
(4) som förut. Dess cellers klorofyllmängd är lika stor som 
