44 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
Hvad O-partiet beträffar, så har det ungefär samma ut- 
seende som å föregående snitt, samma beskaffenhet, samma 
utsträckning. Olikheterna yttra sig i en något betydligare 
cellstorlek (14 Xx 10 wu) och något tjockare cellväggar (ända 
till 10 wu) och en något större mäktighet, som framträder 
egentligen blott hos dess mest mediana parti, som har en mäk- 
tighet af 235 u på 17 cell-lager. D har såsom vanligt något 
mindre rikedom på klorofyll än i bladets öfre partier och 
uppträder äfvenledes med ett större antal cell-lager än i 
dessa. De äro på väfnadens mäktigaste ställe 8 till antalet 
och bilda tillsammans ett skikt i bladet med en mäktighet af 
185 u. OCellernas storlek är 23 Xx 29 u, deras väggar äro af 
något större tjocklek än vi förut varit vana att se hos ifråga- 
varande bladparti; denna uppgår nämligen till 2,5 u. 
Partiet innanför D har ett utseende, som vi förut ej på- 
träffat hos ifrågavarande art. Mellan D och E uppträder 
nämligen ett bastband, som har formen af en halfmåne. Det 
har sin största tjocklek i medianplanet och sträcker sig med 
småningom aftagande mäktighet utåt i riktning mot bladets 
kant, hvilken dock ej uppnås. Det upphör nämligen på en 
punkt, som ligger ungefär halfvägs mellan medianplanet och 
bladkanten. Dess största mäktighet är 105 u, fördelade på 8 
lager af celler, hvars medelstorlek utgör 13 x 12 u och som 
äro försedda med tjocka väggar (ända till 8 u i tjocklek). 
I nivå med detta bastband antaga E:s celler mer eller mindre 
tydligt karakteren af bastceller, deras lumen förminskas ge- 
nom väggarnes tilltagande i tjocklek (ytterväggen har en 
tjocklek af 7 u, innerväggen af 5,75 u, sidoväggarne af 2,5 u). 
I de laterala delarne af bladet ha de deremot mera utseende 
af epidermisceller. Deras storlek i väfnadens mediana del är 
PRO 
DANIEL (10) har i sitt ofvan anförda arbete lemnat en 
afbildning (pl. III, fig. 10) af holkbladets byggnad hos ifråga- 
varande art och detta på den höjd, hvarest mitt snitt n:r 4 
är taget. Hans figur visar ej dess byggnad helt och hållet 
sådan som jag funnit den vara, ty han har dels förlagt det 
yttre bastbandet för långt ut mot bladets ut- eller undersida, 
dels funnit en olikhet mellan D-partiets celler, hvilken visser- 
ligen icke finnes framstäld i texten, men som framgår genom 
beteckningarne å figuren. Den del af D, som gränsar intill 
det mediana kärlknippet, består enligt honom af »parenchyme 
