BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 8. 45 
lacuneux», den öfriga delen deremot af »parenchyme dense 
arrondi». Men för denna åtskillnad finnes enligt min erfaren- 
het ingen giltig grund, ty hela assimilationsväfnaden har 
samma beskaffenhet under hela sin utsträckning och består 
af celler med temligen löst samband sinsemellan säsom fig. 34 
visar. Endast i bladets kant blir föreningen mellan partiets 
celler något fastare, men intercellularrum saknas dock ej ens 
här. Större öppningar mellan väfnadens celler förekomma 
visserligen hufvudsakligen, men dock ej uteslutande, i bladets 
mäktigare, d. v. s. mediana delar, men kunna dock påträffas i 
de partier af väfnaden, som äro belägna ganska nära bladets 
kant. Dessutom afser VAN TIEGHEM (37 p. 644), hvars beteck- 
ningssätt af väfnaderna D. tyckes följa, med benämningen 
»parenchyme lacuneux» närmast den väfnadsform, som vi kalla 
»svampparenkym». Och till ett typiskt sådant hör dock ej 
den assimilerande väfnaden hos ifrågavarande art. 
Äfven här har jag för att utröna de olikheter i bladets 
byggnad, som framträda i olika regioner af detsamma och 
som äro en följd af det närmare eller aflägsnare läge, som 
en dylik har i förhållande till bladets spets, lagt snitt genom 
20 olika punkter af bladet, med ungefär samma afstånd mellan 
2:ne närbelägna sådana. Af de 20 snitten höra de 15 första 
till holkbladet, de 5 återstående till blomfästet. Vid under- 
sökningen af de efter hvarandra följande snitten finner man 
nu följande: bladets öfversta partier äro mycket likformigt 
bygda och sakna förvedade väfnadselement, icke en gång hos 
kärlen uppträder vedsubstans. Längre nedåt uppträder sådan 
först i kärlens väggar och i väggarne hos de 1-celliga tri- 
komer, som utgå från bladets insida. Samtidigt med dess upp- 
trädande inträder en starkare differentiering mellan bladets 
olika partier. Först å 6:te snittet visar sig en mycket svag 
antydan till det yttre bastbandet, som dock redan å följande 
snitt framträder med full tydlighet, men ännu är af en ringa 
utsträckning i radial riktning och endast visar en svag för- 
vedning. I dessa båda afseenden utvecklas det allt mer och 
mer till och med det 10:de snittet, derifrån löper det med i det 
närmaste samma mäktighet i rak riktning ned mot blomfästet, 
der det upphör. På det 8:de snittet visar sig första gången 
förvedning hos B:s celler, dock blott i de innersta cellerna 
uti den vik, som B skjuter in mot det mediana kärlknippet. 
De förvedade cellernas antal ökas så småningom under väf- 
