48 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
riktning mellan de båda banden till stånd, utan de skiljas 
från hvarandra genom en från B i medianplanet inskjutande 
bugt. 
D har, såsom nyss nämndes, största mäktigheten af bladets 
väfnader, denna utgör 145 u och fördelas på 7 lager af celler, 
hvars storlek i medeltal utgör 21 X 22 u. Väfnaden är såsom 
vanligt tunnväggig och å denna höjd af bladet ganska kloro- 
fyllrik. 
E har sina celler försedda med i det närmaste runda 
lumina och jemförelsevis tunna väggar (ytterväggen har en 
tjocklek af 3,5 u, inner- och sidoväggarne äro respektive 1,5 
och 1 u tjocka). Cellstorleken i medeltal 20 x 16 u. 
Smitt 2. Tvärsnitt genom holkbladets bas (blomstadium). ' 
Fig. 38. Liksom föregående snitt visade stor öfverensstäm- 
melse med det, som hos C. alpina bildar dess motsvarig- 
het, så förefinnes äfven en stor likhet mellan de snitt, som 
hos båda de ifrågavarande arterna äro tagna genom basdelen 
af ett holkblad, som hör till en på pollinationsskedet stående 
korg -- en likhet, som visar sig uti såväl snittets form och 
storlek som äfven uti andra förhållanden. Dess mäktighet uti 
medianplanet utgör 0,650 mm.,itangential riktning, 2,370 mm. 
Cellerna uti hudväfnaden å bladets yttre sida ha en 
tydligt utpräglad sträckning 1 tangential riktning, framkommen 
ej blott derigenom, att deras dimensioner 1 ofvannämnda rikt- 
ning ökats, utan äfven till följd derutaf, att deras utsträck- 
ning i radial riktning har blifvit mindre än hvad den var 
på föregående snitt. Deras medelstorlek är 24 x 27 u. Deras 
väggar äro något tjockare än de befunnos vara uti bladets 
öfre partier, ytterväggens tjocklek är här ungefär 7 iu, lnner- 
väggens kan uppgå till 4,5 u, sidoväggarnes är densamma som 
förut. B har likaledes sina celler tydligare sträckta i tan- 
gential riktning än förut (deras medelstorlek är 26 x33 u); 
de uppträda mestadels 1 3 lager uti radial riktning. Hela 
väfnadens mäktighet är således vid pass 80 u. 
En af de likheter, som finnas mellan detta snitt och det, som 
motsvarar detsamma hos C. alpina, består deruti, att C under 
blomstadiet uppträder endast såsom kambium och ej, såsom 
hos föregående art var fallet, har under någon del af sin 
utsträckning öfvergått till bast. Uti ifrågavarande sätt för 
C-partiets uppträdande förefinnes en likhet mellan OC. alpina 
och OC. rubra, i ett annat fall åter en olikhet. Ty det för- 
