68 ELIASSON, SEKUNDÄRA ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
Sättet för C:s uppträdande är detsamma som å närmast 
föreg. snitt. Dock äro baststrängarne något minskade till 
antalet, hvartill kommer, att de hålla sig på ett större af- 
stånd från bladets kant, än som var fallet å det snitt, hvil- 
ket var taget genom dettas halfva höjd. C:s största mäktig- 
het utgör 160 u, största antalet af dess cell-lager är 10. Stor- 
leken hos de element, som sammansätta dessa, är 16 x 9 u, 
således något större än i föregående fall. Cellväggens tjock- 
lek är deremot densamma (neml. 5,75 u som högst). Med af- 
seende på sitt läge äro baststrängarne ej tryckta så tätt in- 
till bladets insida, som de voro å dettas halfva höjd. Här- 
utaf blir ock följden den, att D får en större mäktighet än 
hvad den egde derstädes och detta såväl i allmänhet som uti: 
sitt mediana parti. I detta senare utgör mäktigheten 120 u 
uti 6 cell-lager; innanför en baststräng är den ej mindre än 
35 u. Storleken hos dess celler är 20 x 28 u. Såsom något 
temligen ovanligt för densamma kan anföras, att dess kloro- 
fyllhalt här uti denna del af bladet är ganska betydlig. 
D efterföljes närmast inåt af ett obetydligt bastband, som 
bar en radial mäktighet af endast 20 u 1 vanligtvis 2 cell- 
lager. Dettas utsträckning åt sidorna är obetydligare än hos 
någon af de föregående arterna, 1 det en på halfva afståndet 
mellan bladets medianplan och kant belägen punkt ej upp- 
nås af detsamma. Dess celler äro små (10x13 u), dessas 
väggar jämförelsevis tunna (3 wu) och ej särdeles starkt för- 
vedade. Utaf förvedningen träffas äfven de E:s celler, som 
ligga 1 jämnhöjd med ifrågavarande bastband. För öfrigt 
visar E intet anmärkningsvärdt. Dess celler ha en storlek 
af 13 x 13 u; tjockleken hos dessas väggar är densamma 
som på 2. 
Med afseende på de olika förhållanden, som bladets sär- 
skilda väfnader kunna visa inom dettas olika höjdregioner, 
märkes, att B:s klorofyllmängd är störst 1 de öfre regionerna, 
men aftager i riktning mot bladets bas, i det att dess kloro- 
fyllhaltiga celler trängas allt mer och mer ut mot väfnadens 
kant. Samtidigt härmed ökas partiets mäktighet alltjämt, 
derigenom att dess celler, som i bladets öfre delar voro run- 
dade eller till och med sträckta 1 tangential riktning, få denna 
förändrad till en utprägladt radial. Under samma tid ökas 
äfven antalet af dess cell-lager, hvilket slutligen blir så stort, 
ätt uti bladets fortsättning i blomfästet partiets celler bilda 
