BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 69 
dettas hela yttre hälft. Uti de delar af bladet, som äro be- 
lägna i närheten af dess spets, finnes ingen skarp skillnad 
mellan B och D, emedan C härstädes ej är tydligt utpräglad. 
Detta inträffar först temligen långt ner, men straxt derefter 
blir ifrågavarande partis utbildning under formen af isolerade 
strängar med bastkarakter fullt tydlig. Bastet tilltager 
sedermera uti styrka i riktning mot bladets bas, men uppnår 
sin maximala mäktighet ett stycke ofvanför denna, hvarefter 
mäktigheten åter minskas, så att vid holkbladets öfvergång 
uti blomfästet det fortlefver endast under form af högst obe- 
tydliga strängar. Dessa försvinna litet längre ned helt och 
hållet, hvilket gör, att blomfästet får samma enformiga bygg- 
nad som hos C. foetida och rubra, och såsom hos dem saknar 
stereomelement utom i sin nedre mot korgskaftet gränsande 
del, der dessa representeras af ganska mäktiga baststrängar, 
som ligga på insidan af kärlknippenas leptom. Härutinnan 
påminna dessa om de förhållanden, som äro rådande hos korg- 
skaftets kärlsträngar. 
De båda sist afhandlade arterna höra till den afdelning 
af Crepis-slägtet, som benämnes Endoptera. Äfven denna har 
DANIEL gjort till föremål för sina undersökningar, men upp- 
gifver ej namnen på de till ifrågavarande afdelning hörande 
arter, som han 1 och för detta ändamål användt, utan de 
resultat, hvartill han kommit med afseende på byggnaden af 
holkbladen inom denna afdelning af slägtet, framställas såsom 
karakteriserande denna 1 sin helhet. I det mera kortfattade 
meddelande, som han lemnar i Bulletin de la Société botani- 
que de France för år 1888 nämner han å sid. 434 speciellt 
Endoptera aspera, men i den mera utförliga framställningen 
i Annales des sciences naturelles för 1890 uppräknas ej några 
särskilda arter. 
Låtom oss nu se till, hvilka dessa resultat, hvartill han 
kommit, äro. Han säger (10 p. 33) angående byggnaden hos 
Endoptera-arternas holkblad följande: »La bande supérieure 
est réduite å du parenchyme ou collenchymateux ou lége- 
rement scléreux; Tl'inférieure est formée de trois parties 
distinctes superposées: du parenchyme aqueux polyédrique, 
surmonté par du parenchyme scléreux fortement épaissi qui 
réunit les ilots fibreux intercalés entre les faisceaux. En outre 
le stéréome fasciculaire est assez développé.. Dans le faisceau 
médian, il est représenté par deux arces scléreux et une bande 
