BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:03. 71 
(ett i hvardera sidohälften af bladet), som uppträda hos denna, 
så är det dock ej alltid till-lämpligt, emedan en median för- 
bindelse mellan C-partiets båda delar stundom åstadkommes 
hos denna art och detta således under dessa omständigheter 
bildar ett i oafbruten följd från den ena till den andra kanten 
af bladet löpande band. Skulle man taga hänsyn till, att 
ytterst i bladets kant smärre baststrängar ha sin plats, så 
skulle äfven hos Barkhausia-gruppens arter C-partiet utgöras 
af »ilots fibreux». Hvad slutligen det till kärlknippena hö- 
rande stereomet beträffar, så finner man hos det mediana 
kärlknippet och på ett snitt taget genom bladets halfva höjd 
något motsvarande till den framställning, som DANIEL lemnat 
öfver utbildningen af det »fascikulära stereomet» hos de till 
afdelningen Endoptera hörande arterna. I bladets basaldel 
deremot är detta hos OC. Dioscoridis på långt när ej fallet, i 
det att hos denna art de enda kärlknippets element, som upp- 
träda med förvedade väggar, äro kärlen; hos C. aspera deremot 
äro förhållandena hos det mediana kärlknippet sådana, som 
de af honom blifvit framställda. Men en så kraftig utbild- 
ning af det fascikulära stereomet, som han funnit, har jag ej 
kunnat finna hos någon af de båda arter, som jag undersökt, 
åtminstone ej 1 bladets basdel, och det är just denna del af 
bladet, hvars byggnad DANIEL företagit sig att skildra (10 
p. 24). Deremot är den framställning af strängsystemets 
byggnad, som DANIEL lemnat, i mycket öfverensstämmande 
med den, som jag funnit utmärka Crepis-arternas korgskaft. 
I dessa äro kärlsträngarne vanligen dels omgifna af en stereom- 
skida, som omsluter hela kärlsträngen, dels uppträder på in- 
sidan af leptomet ett mycket starkt bastband (se fig. 20). 
Om de laterala kärlknippena säger DANIEL, dels att de med 
sin bastdel stöta intill hypodermet, dels att de sakna stereom. 
Hvad nu det förstnämda af dessa båda fall beträffar, så vända 
kärlsträngarne, såsom förhållandet vanligen är hos ett blad, 
sin hadromdel mot dettas öfver- (här in-)sida, och sin bastdel 
mot dess undersida, som här är detsamma som dess yttersida. 
Deras plats är innanför det yttre bastbandet (några mycket 
obetydliga kärlknippen kunna uppträda äfven vid bastbandets 
yttre gräns, men dessa har DANIEL sannolikt ej tagit någon 
hänsyn till). Således skulle bladets B- och C-partier d. v. s. 
den största delen af dess massa bestå af hypoderm. Hos C. 
Dioscoridis ligga de laterala knippena vanligen omedelbart 
