78 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
dennas mediana parti, som först blir klorofyllfritt. Detta 
sker ungefär samtidigt med att C framträder såsom fullt 
tydligt bast, hvilket eger rum på det 4:de af de 16 snitt, som 
lagts genom samma antal (16) punkter, belägna mellan bladets 
spets och bas på ungefär lika långt afstånd från hvarandra. 
Derefter aftager väfnadens klorofyllmängd hastigt, så att på 
det 7:de snittet endast den del af väfnaden, som uppträder uti 
bladets vingkant, innehåller något klorofyll. Sedan detta 
försvunnit ur väfnadens celler, blir dessas innehåll form- 
löst. Deras väggar få en något fastare beskaffenhet, hvilket 
visar sig genom en börjande lignifikation hos desamma. En 
dylik framträder på det 8:de snittet och griper på de efter- 
följande snitten allt mer omkring sig, så att den till slut går 
ut öfver det stora fertalet af väfnadens celler. Den sträcker 
sig äfven till dess yttersta cell-lager, der den i motsats till 
förhållandet hos föregående arter, tycks vara starkast och 
äfven bibehålla sig, sedan den i dess inre delar börjat aftaga. 
Detta eger rum ungefär på den höjd, hvarigenom det 15:de 
snittet är taget. Vid bladets bas är förvedningen försvunnen. 
C började redan på det 4:de snittet att uppträda såsom 
smärre grupper af bastceller. Till och med det 12:te snittet 
ökar C alltjämt sin utsträckning, 1 det att bastknippena sluta 
sig tillsammans, så att det på bladets halfva höjd ungefär 
finnes ett smalt bastband i hvardera sidohälften af bladet. 
Dessa båda bastband stå hos ifrågavarande liksom hos en del 
af föregående arter i samband med hvarandra, men föreningen 
kommer härstädes till stånd på ett helt annat sätt. Der- 
igenom att mekaniska element uti det mediana kärlknippets 
xylemdel träda i omedelbart samband med de båda bastbandens 
närmast median-planet belägna delar, kommer föreningen till 
stånd här hos C. pulehra. Hos föregående arter framkom den, 
såsom vi redan sett, på det sätt, att utanför den mediana 
kärlsträngen spändes en af bastceller bestående brygga mellan 
de båda bastbanden. 
Samtidigt med att C ökar sin utsträckning i tangential rikt- 
ning, tilltager dess radiala mäktighet i någon mån, men denna 
blir dock aldrig synnerligen stark. I bladets nedre regioner 
går OC-partiet tillbaka uti mäktighet. Det drager sig allt- 
mera från bladets kant och upplöser sig i smärre strängar, 
hvarjämte dess samband med det mediana kärlknippets xylem- 
del upphäfves. Och vid själfva bladbasen är af det yttre 
