56 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
som det ofvan nämda bastbandet når och till och med något 
längre ut mot kanten, ha de karakteren af bastceller och upp- 
träda liksom dessa med förvedade väggar; i bladets laterala 
del likna de mera vanliga epidermisceller. 
Utanför det mediana kärlknippets leptom finnes härstädes 
liksom å föregående snitt en baststräng. Denna har en radial 
mäktighet af 60 u i 6 cell-lager. Cellernas storlek är 10 x 12 
u, deras väggar äro något tunnare än på bladets halfva höjd 
(väggens tjocklek går ej upp till mer än 4,5 wu) och visa 
liksom der ej någon förvedning. Kärlknippets veddel har ej 
så kraftig utbildning som längre upp i bladet. Dess insida 
tycks vara försedd med en leptombeläggning. 
De olikheter uti bladets byggnad, som visa sig inom dess 
olika köjdregioner, äro desamma som under blomstadiet. Den 
enda nyheten för fruktstadiet är förekomsten af bast. Detta 
uppträder, såsom vi sett, ä tvenne ställen inom bladet, nem- 
ligen dels uti det mediana kärlknippet, dels straxt utanför 
insidans epidermis. Å sistnämnda ställe förhåller det sig på 
alldeles samma sätt som hos föregående arter. Den af me- 
kaniska celler bestående strängen, som har sin plats utanför 
det mediana kärlknippets leptom, utgöres 1 sin öfre del af 
kambiumartad cellväfnad, som slutligen öfvergår till bast, i 
det väggarne under strängens lopp nedåt få en likformig och 
temligen stor tjocklek. Förvedning af dessa synes dock ej 
uppträda på någon enda punkt af strängen under dess lopp 
mellan bladets spets och bas. Kraftigaste utbildningen har 
den på en punkt, som är belägen ett stycke nedanför bladets 
halfva höjd, hvarefter den åter aftager i styrka mot bladbasen. 
Detsamma är förhållandet hos knippets veddel. 
Liksom knippets phloémdel har sin kraftigaste utbildning 
ett stycke ofvanför bladbasen, så är äfven dess xylemdel 
starkast utvecklad ofvanför denna. Uti den senare uppträda 
nemligen mekaniska celler med fasta, ja till och med förve- 
dade väggar. Dessa celler fylla dels upp rummen mellan 
kärlen, dels bilda de en beläggning på kärlknippets insida. 
I bladets basdel åter uppträda de med mycket tunna väggar. 
Af den ofvan lemnade beskrifningen framgår, att den 
efter blomningen, ej är särdeles betydande och företrädesvis 
visar sig i en ökning af volymen hos de celler, som bilda 
bladet. Märkligt är äfven, att bastet här har en mycket 
