96 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
Hos E:s celler har förändringen gått i samma riktning 
som hos A, men ytterväggarne ha, i motsats till hvad för- 
hållandet var hos den, här uppnått en tjocklek, som är betyd- 
ligt större, än hvad den varit å de föregående snitten. Den 
kan här uppgå till 8 uw. De öfriga väggarne äro deremot 
tunna (1,5 och 1 w). 
Äfven det parti eller den väfnad uti bladet, som utgör 
dettas egentliga assimilationsväfnad, och som vi vant oss att 
benämna D, är ej heller förändrad i mera betydlig grad. 
Dess celler ha blott tillvuxit något i storlek, ty denna upp- 
går härstädes till 34 x35 u. Största antalet cell-lager är 4, 
och dessa ha en sammanlagd mäktighet af 136 u. 
Falla förändringarne hos de snittets väfnader, som hit- 
tills afhandlats, ej särdeles starkt i ögonen, så göra de detta 
så mycket mera hos det parti, som ligger utanför den inre 
kärlsträngsraden, och hos kärlsträngarne själfva. Hela det 
förstnämda partiet, hvilket bildar största delen af bladets 
massa, består, såsom vi veta från föregående snitt, af paren- 
kymeeller, som ha något olika form inom olika delar af det- 
samma. Det utgöres härstädes 1 sin helhet af 12 cell-lager, 
således af ungefär samma antal som på snitt 1. Af dessa 
lager falla 5 på den del af partiet, som ligger utanför den 
yttre raden kärlknippen. De 7 återstående komma på den 
del, som ligger mellan de båda kärlsträngsraderna. 
Den förra delen eller B har en mäktighet af 315 u, dess 
celler en storlek af 63x63 u. Hos den senare delen eller C 
uppgår cellernas storlek till 88 x 71 u och mäktigheten till 
615 u. Hos detta sistnämda parti eger nu det förhållandet 
rum, att det i hela sin utsträckning med undantag af dess mest 
laterala delar utgöres af celler med förvedade väggar. MSå- 
dana påträffas äfven utanför de yttre kärlsträngarne, men 
här dock i ett begränsadt antal och hufvudsakligen i bladets 
mediana del. De 2—3 yttersta cell-lagren beröras ej af för- 
vedningen. Tjockleken hos väggarne inom det förvedade par- 
tiet uppgår till 2,75 u. 
De i bladbyggnaden inträdda förändringarne ha, kan 
man säga, gått längst hos kärlsträngarne. Hos den nyss 
nämda parenkymväfnaden behöfdes det ännu reagentier för 
att de förändringar, som den undergått, skulle komma att 
framträda fullt tydligt. Men för att finna dessa hos kärl- 
strängarne behöfvas inga dylika hjälpmedel. Den mediana 
